УХВАЛА
 
06 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 344/17217/15-ц
провадження № 61-11455ск20
 
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю.,
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 червня 2016 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 28 травня 2019 року в справі за позовом Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Одіс Пабліситі Груп», про звернення стягнення на предмет іпотеки,
 
ВСТАНОВИВ:
 
30 липня 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 червня 2016 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 28 травня 2019 року.
В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями                    від 04 серпня 2020 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача             Бурлакова С. Ю.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина 2 статті 390  ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.
В касаційній скарзі ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, з посиланням на те, що в судовому засідання апеляційного суду 28 травня 2019 року було проголошено лише вступну та резолютивну частини оскаржуваної постанови апеляційного суду, повний текст якої складено 30 травня 2019 року. Копію оскаржуваної постанови апеляційного суду він поштою не отримав, у зв`язку з чим звернувся до суду першої інстанції із заявою про видачу копії постанови апеляційного суду                від 28 травня 2019 року, яку він отримав 30 липня 2019 року. 
Вперше він звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на оскаржувані судові рішення протягом тридцяти днів з часу отримання копії постанови апеляційного суду від 28 травня 2019 року. Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2019 року йому було поновлено строк на касаційне оскарження рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області                         від 06 червня 2016 року та постанови Івано-Франківського апеляційного суду             від 28 травня 2019 року. Проте, у зв`язку з несплатою судового збору, ухвалою Верховного Суду від 14 листопада 2019 року йому було повернуто касаційну скаргу. Копію вказаної ухвали отримано ним 11 грудня 2019 року.
Частково сплативши судовий збір, протягом тридцяти днів з часу отримання поштою копії ухвали Верховного Суду від 14 листопада 2019 року він повторно, а саме 10 січня 2020 року, звернувся до суду з касаційною скаргою разом із заявою про відстрочення сплати решти судового збору. Проте, ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2020 року йому відмовлено у задоволенні заяви про розстрочення сплати судового збору та повернуто йому касаційну скаргу. Копію вказаної ухвали отримано ним 05 травня 2020 року, тобто у введений на території України карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19.
Однак, доказів на підтвердження дати отримання копії оскаржуваної постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 28 травня 2019 року                ОСОБА_1 не надано, а лише надано копії первинної та повторної касаційних скарг, копії ухвал Верховного Суду від 29 серпня 2019 року,                        14 листопада 2019 року, та від 26 березня 2020 року, копії супровідних листів та копії поштових конвертів.
Враховуючи наведене, вказані підстави не можуть бути визнані судом поважними, оскільки ОСОБА_1  необхідно надати до суду докази отримання ним копії повного тексту оскаржуваної постанови апеляційного суду  від 28 травня 2019 року саме 30 липня 2019 року.
Крім того, в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження
Враховуючи викладене, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено конкретну обов`язкову підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), та надати копії скарги відповідно до кількості учасників справи.
Частиною третьою статті 393 ЦПК України установлено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Отже, касаційну скаргу ОСОБА_1  необхідно залишити без руху з наданням їй можливості усунути вищевказані недоліки.
На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 червня 2016 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 28 травня 2019 року за клопотанням ОСОБА_1 неповажними.
 
Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 червня 2016 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 28 травня 2019 року, та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до                         07 вересня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
 
У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                                С. Ю. Бурлаков