У х в а л а  
 
10 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 552/4885/18
провадження № 61-4062 ск 20
 
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 29 січня 2020 року в справі за позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадкове майно, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, визнання свідоцтва про право власності частково недійсним, визнання права власності,
 
В с т а н о в и в:
 
25 лютого 2020 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 29 січня 2020 року.
 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Київського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 29 січня 2020 року, в частині відмови у задоволенні первісного позову, і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М. від 18 березня 2020 року залишено без руху касаційну скаргу та надано строк для усунення недоліків до 21 квітня       2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме, для надання належним чином оформленої за змістом касаційної скарги, доказів оплати судового збору щодо немайнової вимоги у розмірі 1 409,60 грн, а також доказів вартості спірного майна і доказів оплати судового збору щодо позовної вимоги майнової позовної вимоги (відповідно до вартості спірного майна).
 
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня          2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено з 12 березня 2020 року до 3 квітня  2020 року на усій території України карантин, а 25 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ) на території України запроваджено режим надзвичайної ситуації та продовжено карантин до 24 квітня          2020 року, а в подальшому відповідними рішеннями КМУ запроваджено та продовжено адаптивний карантин до 31 серпня 2020 року.
 
У пункті 3 розділу ХII «Прикінцеві положення» ЦПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, яка діяла з 02 квітня 2020 року по 16 липня  2020 року включно) зазначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями, 185, 393 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
 
У пункті 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 17 липня 2020 року, зазначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно допункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.
 
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 18 березня 2020 року, ОСОБА_1 надіслала касаційну скаргу в уточненій редакції, квитанцію від 30 березня 2020 року про сплату судового збору в сумі 1 409,60 грн, квитанцію від 02 квітня 2020 року про сплату судового збору в сумі   3 968,00 грн та копію витягу із звіту про оцінку майна від 13 травня          2016 року про вартість спірного майна (квартири).
 
Отже, ОСОБА_1 в установлений судом та законом строк (до 06 серпня 2020 року включно) не виконала належним чином ухвалу Верховного Суду від 18 березня 2020 року, зважаючи на наступне.
 
У порушення вимог 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі.
 
Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»», в редакції, чинній станом на дату подання первісної позовної заяви у даній справі).
 
У разі подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»», в редакції, чинній станом на дату подання первісної позовної заяви у даній справі).
 
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня            2018 року становив 1 762,00 грн.
 
Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі подання позовної заяви одночасно майнового та немайнового характеру, судовий збір сплачується за ставками щодо вимог майнового та немайнового характеру. 
 
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
Відповідно до касаційної скарги, ОСОБА_1 оскаржує, зокрема, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо відмови у задоволенні майнової вимоги за первісним позовом (визнання права власності на квартиру), а тому заявник, за подання даної касаційної скарги, в частині оспорюваної майнової вимоги, має надати докази оплати судового збору, суму якого необхідно самостійно розрахувати, виходячи із ціни позову (вартості спірного майна - квартири) та згідно вимог Закону України «Про судовий збір», і на підтвердження надати до суду докази його вартості.
 
До касаційної скарги ОСОБА_1 додано копію витягу із звіту про оцінку майна, складеного 13 травня 2016 року, згідно якого вартість спірного майна становить 198 400,00 грн та квитанцію від 02 квітня 2020 року про сплату судового збору з урахуванням ціни позову (вартості спірної квартири), у розмірі 3 968,00 грн (198 400,00*1%*200%).
 
Однак, відповідно до змісту наданого заявником звіту про оцінку майна, він складений 13 травня 2016 року та був дійсний до 06 листопада 2016 року. Тобто, наданий ОСОБА_1 звіт про оцінку майна (спірної квартири) не був дійсним ні станом на дату подання первісного позову в справі (серпень 2018 року), ні станом на дату подання даної касаційної скарги, а тому є неналежним доказом на підтвердження вартості спірного майна та встановлення ціни позову в даній справі.
 
Таким чином, за подання касаційної скарги на рішення Київського районного суду м. Полтави від 12 лютого 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 29 січня 2020 року (в частині майнової вимоги), ОСОБА_1 має доплатити судовий збір (у разі необхідності), з урахуванням вже оплаченої суми судового збору, розмір якого необхідно самостійно розрахувати, ураховуючи вимоги Закону України «Про судовий збір» та виходячи із вартості спірного майна, та на підтвердження надати до суду належні докази його вартості.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA 288999980313151207000026007 .
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати до суду оригінал документа, що підтверджує його сплату.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
 
Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України установлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
 
На підставі наведеного, керуючись статтями 127, 185, 392, 393 ЦПК України,
 
У х в а л и в:
 
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.             від 18 березня 2020 року, до 11 вересня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          В. М. Ігнатенко