ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1733/20  Номер провадження 22-ц/814/2040/20	Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів  судової палати  з розгляду цивільних справ:
Головуючого - судді - доповідача   Дорош А.І.
Суддів:    Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі Ачкасовій О.Н.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 червня 2020 року, ухвалене суддею Турченко Т.В., повний текст рішення складено - 24 червня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «УСК Страхова компанія «Княжна Вієнна Іншуранс Груп» про захист прав споживача, -

В С Т А Н О В И В:

23.04.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПрАТ «УСК Страхова компанія «Княжна Вієнна Іншуранс Груп» про захист прав споживача та просив суд стягнути з відповідача 1220,70 грн. пені за невиплату 92308,88 грн. страхового відшкодування по страховому випадку від 20.08.2019 року за страховим полісом №ЕР/16924634 за період з 10.02.2020 року по 04.03.2020 року, а також 3% річних від простроченої суми 92 308,88 грн. за 136 днів прострочення у розмірі 1 029,02 грн.

Позовна заява мотивована тим, що він є власником автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 . 20.08.2019 року о 05-00 год. на автодорозі Кобеляки-Білики сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , зіткнувся з автомобілем «CHERY Amulet», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 . Постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03.02.2020 року ОСОБА_3 визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху, які призвели до пошкодження належного позивачу автомобіля. Згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності автомобіль «CHERY Amulet», д.н.з. НОМЕР_2 , застрахований ПрАТ «УСК Страхова компанія «Княжна Вієнна Іншуранс Груп». 27.08.2019 року відповідачем, як страховиком, було отримано повідомлення ОСОБА_2 про вказану дорожньо-транспортну пригоду, в якому було зазначено місцезнаходження його пошкодженого транспортного засобу. Зазначив, що йому невідомо чи розпочав відповідач відносно вказаної ДТП, яка сталася 20.08.2019 року, розслідування та чи здійснено запити для отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП 27.08.2019 року, тобто 28,29 серпня до 10.09.2019 року відповідач свого представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків не направив. На час звернення з даним позовом до суду, він від відповідача не отримав ніякої відповіді про прийняте рішення, тому він звернувся з даним позовом до суду та просив його задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24 червня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «УСК Страхова компанія «Княжна Вієнна Іншуранс Груп» про захист прав споживача - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позов не обгрунтований та не підлягає задоволенню, оскільки відповідач здійснив відшкодування шкоди позивачу з дотриманням вимог ст.ст. 6,29,35,36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставини, що мають значення для справи, а також невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи, просить вирішити питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не зазначив дату, до якої відповідач, як страховик, повинен був сплатити позивачу, як потерпілому, страхове відшкодування, що є очевидним те, що має місце неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, судом першої інстанції не була встановлена дата узгодження розміру страхового відшкодування, що відповідач мав би у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги про узгодження розміру страхового відшкодування, тобто не пізніше 03.10.2019 р. узгодити розмір страхового відшкодування, судом першої інстанції до спірних правовідносин не застосовано приписи ч. 2 ст. 530 ЦК України, які підлягали застосуванню, недолік суду першої інстанції має усунути апеляційний суд шляхом встановлення того, що розмір страхового відшкодування у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги, тобто не пізніше 03.10.2019 р., не було узгоджено відповідачем, як страховиком, у рішенні суду не зазначено про встановлення того, що 27.08.2019 р. відповідачем, як страховиком, було отримано повідомлення ОСОБА_4 про вказану ДТП (із зазначенням інших обставин), страховику були надані всі документи у відповідності до п. 35.2. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування, суд апеляційної інстанції у своїй постанові має зазначити, чого не зробив суд першої інстанції, про встановлення того, що відповідач, як страховик, не те, що у встановлений строк , а взагалі не виконав приписів п. 34.1. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів» щодо початку розслідування, здійснення запитів для отримання відомостей, необхідних для здійснення страхового відшкодування.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що між страховиком та ОСОБА_3 укладено поліс (договір) № ЕР-169246364 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого транспортний засіб «CHERY AMULET» р.н. НОМЕР_3 - є забезпечений, строк дії договору з 23.07.2019 року до 22.07.2020 року, ліміт відповідальності (страхова сума) за шкоду, заподіяну майну потерпілого складає 100 000 грн., франшиза - 2 000 грн. (а.с. 26).

20 серпня 2019 року на 3 км. а/ш «Кобеляки-Білики» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого ТЗ під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «MERSEDES-BENZ», р.н. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався на зустріч, та власником якого був ОСОБА_1 (а.с. 27,25).

27.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «УСК Страхова компанія «Княжна Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування та надав банківські реквізити (картковий рахунок)  (а.с. 40).

03 лютого 2020 року постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області у справі № 532/2166/19  ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 48), а саме що дорожньо - транспортна пригода, яка сталась 20 серпня 2019 року на 3 км. а/ш «Кобеляки-Білики» за участю забезпеченого ТЗ під керуванням ОСОБА_3 є страховим випадком, із настанням якої у страховика виникають майнові зобов`язання.

Згідно висновку №01-09 від 02.09.2019 року експертного автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту автомобіля «MERSEDES-BENZ», р.н. НОМЕР_4 , з урахуванням зносу, складає: 101 733,88 грн. (37 125,00 деталі із урахуванням зносу + 57 183,88 роботи та матеріали), вартість матеріального збитку, без ПДВ, складає: 94 308,88 грн. (а.с. 29 -39).

Після отримання відповідачем постанови Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03.02.2020 року страховою компанією було нараховано позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 92 308,88 грн., яка сплачена на рахунок позивача шляхом безготівкового зарахування 04.03.2020 р., чим відповідач виконав майнові зобов`язання за полісом № ЕР-169246364 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 45).

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 1220,70 грн. на підставі п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів» за невиплату у період часу з 10.02.2020 року по 04.03.2020 року страхового відшкодування у розмірі 92 308,88 грн. та стягнення 3% річних від простроченої суми 92 308,88 грн. за 136 днів прострочення у період з 19.10.2019 р. по 04.03.2020 року на підставі ст. 625 ЦК України.
Згідно п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.
Колегія суддів звертає увагу, що у п. 36.2. ст. 36 Закону не вказано про розгляд судом адміністративної справи, тому постанову в адміністративній справі можливо віднести до інших документів, необхідних для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування.
Як встановлено судом першої інстанції і це не заперечується сторонами, 27.09.2019 року позивач надав відповідачу заяви про страхове відшкодування та про узгодження розміру страхового відшкодування (а.с. 45,41). 
Постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03.02.2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адімнстративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_5 за ст.124 КУпАП на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП - закрито, в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 за ч.4 ст. 130 КУпАП - закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с. 48-52).
Ця постанова суду набрала законної сили 14.02.2020 року (а.с. 76) і з цього часу є належним документом, необхідним для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування. 
Як вбачається з матеріалів справи, 18.02.2020 року відповідач здійснив розрахунок суми страхового відшкодування (а.с. 47) та 04.03.2020 року здійснив виплату страхового відшкодування шляхом безготівкового розрахунку (а.с. 45), тобто менше, ніж через місяць після набрання постанови суду законної сили.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні вимоги про стягнення пені, оскільки відповідачем не допущено прострочення виплати страхового відшкодування.
Також є правильним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимоги про стягнення 3% річних від простроченої суми 92 308,88 грн. за 136 днів прострочення у період з 19.10.2019 р. по 04.03.2020 року на підставі ст. 625 ЦК України, оскільки відсутній факт прострочення виплати страхового відшкодування відповідачем.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не зазначив дату, до якої відповідач, як страховик, повинен був сплатити позивачу, як потерпілому, страхове відшкодування, що є очевидним те, що має місце неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції достатньо повно встановлені фактичні обставини справи, права та обов`язки сторін у спорі, виходячи з предмету та підстав позову, дана відповідна правова оцінка встановленим обставинам.
Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не була встановлена дата узгодження розміру страхового відшкодування, оскільки дата подачі позивачем 27.09.2019 р. заяви страховику про страхове відшкодування співпадає з датою заяви від 27.09.2020 року про узгодження розміру страхового відшкодування, зазначене не впливає на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції.
Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що відповідач мав би у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги про узгодження розміру страхового відшкодування, тобто не пізніше 03.10.2019 р. узгодити розмір страхового відшкодування, оскільки відповідач не мав результату розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно вини учасника ДТП.
Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції до спірних правовідносин не застосовано приписи ч. 2 ст. 530 ЦК України, які підлягали застосуванню, оскільки вказана норма є загальною, у даному випадку спірні правовідносини регламентуються нормами спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів», але суд першої інстанції правильно встановив факт відсутності підстав для задоволення позову. 
Доводи апеляційної скарги про те, що недолік суду першої інстанції має усунути апеляційний суд шляхом встановлення того, що розмір страхового відшкодування у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги, тобто не пізніше 03.10.2019 р., не було узгоджено відповідачем, як страховиком, то ці доводи також не заслуговують на увагу, оскільки у строк до 03.10.2019 р. Кобеляцьким районним судом Полтавської області не було ще розглянуто адміністративний протокол за ст. 124 КпАП України та не була встановлена винна особа у ДТП, що позбавляло страховика прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги про те, що у рішенні суду не зазначено про встановлення того, що 27.08.2019 р. відповідачем, як страховиком, було отримано повідомлення ОСОБА_4 про вказану ДТП (із зазначенням інших обставин), то позивачем не було надано до матеріалів справи в якості доказу таке повідомлення ОСОБА_4 , зазначене в цій частині не впливає на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції.
Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що страховику були надані всі документи у відповідності до п. 35.2. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування, оскільки п.36.2. ст. 36 вказаного Закону передбачено надання інших документів, необхідних для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, до яких можливо віднести постанову суду про притягнення учасника ДТП до адміністративної відповідальності.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції у своїй постанові має зазначити, чого не зробив суд першої інстанції, про встановлення того, що відповідач, як страховик, не те, що у встановлений строк , а взагалі не виконав приписів п. 34.1. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів», щодо початку розслідування, здійснення запитів для отримання відомостей, необхідних для здійснення страхового відшкодування, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки виходять за межі предмету спору. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Зокрема, у позивача суд повинен з`ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обгрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). З урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, і які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, які підлягають доказуванню (предмет доказування; стаття 179 ЦПК)). Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обгрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.
Доводи апеляційної скарги про те, що згідно п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором, то очевидно, що саме настання страхового випадку є підставою для такого відшкодування шкоди, проте, спеціальний Закон визначає сам механізм та послідовність вчинення дій для такого відшкодування. 
Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що саме внаслідок невиконання відповідачем передбачених обов`язків, до отримання копії постанови Кобеляцького районного суду від 03.02.2020 р. в адміністративній справі не було своєчасно з`ясовано причини настання страхового випадку, не було вжито ніяких заходів для отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування, оскільки за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення суд приймає відповідне рішення про вину чи про відсутність вини особи у вчиненні даного правопорушення, страховик згідно п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів» має право отримати інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, у такому випадку строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.
З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для розподілу у даній справі судових витрат між сторонами. 

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати  з розгляду  цивільних справ, -     
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави 24 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2020 року.

СУДДІ: А. І. Дорош         О. А. Лобов                      В. М. Триголов