справа № 359/7626/19                                                  головуючий у суді І інстанції Фролова І.В.
провадження № 22-ц/824/7436/2019          суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

 

       ПОСТАНОВА      
      ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

09 липня 2020 року                                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
головуючого судді -	Березовенко Р.В.,   	
суддів:	Лівінського С.В.,  Нежури В.А.,	
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про скасування  догани, -
 
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2019 року   ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про скасування догани, згідно якого просив: визнати недійсним (скасувати) п. 1 наказу від 19 червня 2019 року №11-07/1-1212/п «Щодо застосування дисциплінарного стягнення» про оголошення догани. Свої вимоги обґрунтовує тим, що  07 липня 2006 року позивач прийнятий на роботу в Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на посаду стрільця ВОХОР. Переводився в цьому підрозділі на різні посади, остання з яких - начальник варти відділу ВОХОР служб авіаційної безпеки.  21 червня 2019 року згідно наказу від 19 червня 2019 року № 11-07/1-1212/п «Щодо застосування дисциплінарного стягнення», відповідно до п. 1 якого, за порушення вимог п.п. 4.6, 4.8, 4.15, 4.26, 4.31 Посадової інструкції від 02 квітня 2018 року № 92-05/1-3 позивачу оголошено догану. У Наказі про догану зазначено, що підставою накладення дисциплінарного стягнення є наказ «Про проведення службового розслідування» від 23 травня 2019 року №01-7/1.1-21 та акт службового розслідування від 10 червня 2019 року № 41-26-4. Позивач стверджує, що з цими документами не ознайомлений. Наказ про догану вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню з наступних правових підстав. Посадові обов`язки, встановлені підпунктами 4.6, 4.8, 4.15, 4.26, 4.31 Посадової інструкції. Свої посадові обов`язки він виконував належним чином, а тому, не вважає себе винним у порушенні трудової дисципліни. Вважає, що відповідач порушив вимоги ст. ст. 148, 149 КЗпПУ, а саме: не запропонував позивачу надати письмові пояснення, як від порушника трудової дисципліни та дисциплінарне стягнення у вигляді догани накладене з порушенням місячного строку з дня виявлення проступку, а тому, позивач був вимушений звернутись до суду.
Рішенням  Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» про скасування догани залишено без задоволення.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням позивач, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю. При цьому, зазначає, що суд першої інстанції не врахував того, що Посадовою інструкцією та будь-яким іншим документом не визначено  порядок заповнення  журналу  передачі базового  ПММ складу, а запис  в журналі передачі  не потягнув  жодних негативних наслідків. Факт неповідомлення начальника  відділу  ВОРОХ має  виключно  формальні  ознаки проступку, що не призвело до негативних наслідків та не має ступеня тяжкості. Вважає, що п.п. 4.26 Посадової інструкції  не містить обов`язку залучати  додаткові  сили  для здійснення огляду території бази складу ПММ. Тому вважає, що висновки суду не ґрунтуються на  матеріалах справи. На думку апелянта, відповідачем порушено його права, оскільки не забезпечено можливості захистити права як порушника, шляхом  надання пояснень. 
 
В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
 
28.05.2020 року до суду надійшов відзив Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», згідно якого відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду  першої інстанції без змін. При цьому зазначає, що хибними є доводи  позивача  про формальний характер його порушення та відсутність підстав для притягнення  до  відповідальності. Позивачем не доведено наявність поважних причин  для невиконання  вимог п. 4.31 Посадової інструкції. Вважає вірним висновок суду щодо порушення позивачем  п. 4.26 Посадової інструкції щодо необхідності зміни  нарядів ВОРОХ на посту № 4. При розгляді справи судом дотримано  принципу  пропорційності  цивільного судочинства.  Неодержання від позивача пояснень не є підставою для скасування  дисциплінарного стягнення. 
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
 
Відповідно до  ч. 1  ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Оскільки дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.
 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
Відповідно до ст. 263 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Судом першої інстанції встановлено, що п. 1 наказу № 11-07/1-1212/п від 19 червня 2019 року «Щодо застосування дисциплінарного стягнення», позивачу ОСОБА_1 , начальнику варти ВОХОР служби авіаційної безпеки, у зв`язку з порушенням вимог п.п. 4.6, 4.8, 4.15, 4.26, 4.31 Посадової інструкції начальника варти відділу воєнізованої охорони служби авіаційної безпеки від 02.04.2018 року №92/05/1-3, відповідно до вимог ст. 147 КЗпП України, - оголошено догану (а.с. 29).
 
Згідно посадової інструкції Начальника варти відділу воєнізованої охорони служби авіаційної безпеки (далі по тексту - Інструкція), затвердженої 02 квітня 2018 року №92-05/1-3 в редакції 5 (а.с. 102-114), визначено:
п.п. 4.6 організовує та контролює виконання персоналом варти ВОХОР функціональних обов`язків згідно їх посадових інструкцій, дотримання ними вимог інструкцій і технологічних документів з питань авіаційної безпеки ДП МА «Бориспіль», виконання наказів та розпоряджень генерального директора з авіаційної безпеки, начальника служби з авіаційної безпеки, заступника начальника служби з авіаційної безпеки та начальника відділу ВОХОР щодо забезпечення авіаційної безпеки, вимог Правил «Про внутрішній трудовий розпорядок працівників підприємства» носіння встановленої форми одягу, перепусток, а також утримання робочих місць в належному стані.
п.п. 4.8 організовує, контролює та вимагає від підлеглого персоналу виконання всіх заходів, направлених на попередження крадіжок матеріальних цінностей усіх форм власності у МІ МА «Бориспіль».
п.п. 4.15 затримує осіб, які чинять протиправні дії чи порушують пропускний та внутрішній об`єктовий режим у межах контрольованої, стерильної зони та зони обмеженого доступу, що охороняється ДП МА «Бориспіль», проводить документування фактів порушення.
п.п. 4.26 організовує зміну/зняття патрульних нарядів, приймає доповіді у патрульних нарядів про прийом/здачу постів.
п.п. 4.31 у випадку виникнення ситуацій, не передбачених керівними документами, проблемних питань, вирішення яких виходить за межі його компетенції, негайно доповідає начальнику відділу ВОХОР і інформує начальника зміни підрозділів САБ та діє за їхніми вказівками (а.с. 102-114).
 
З даною посадовою інструкцією ОСОБА_1 ознайомлений під розписку 03 квітня 2018 року (а.с. 114).
 
Відповідно до Акту службового розслідування №41-26/4 від 10 червня 2019 року встановлено, що головою комісії: начальником відділу запобігання корупції та внутрішніх розслідувань Фастовець М.В., членів комісії : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в період з 23 травня 2019 року по 07 червня 2019 року проведено службове розслідування з метою встановлення обставин, які створили передумови для крадіжки авіаційного пального з резервуару на базовому складі паливно-мастильних матеріалів 12 травня 2019 року (а.с. 30-37).
 
В ході службового розслідування встановлено наступні обставини: ОСОБА_1 не повідомив про виявлене порушення на охоронюваному об`єкті безпосереднього керівника - начальника відділу воєнізованої охорони САБ ОСОБА_8 , не вжив належних заходів до заміни особового складу наряду поста № 4 та залучення додаткових сил для здійснення огляду території базового складу ПММ з метою встановлення осіб, причетних до крадіжки;
 
- дані GPS-трекерів, встановлених на автомобілях ВОХОР та матеріали з камер системи відеонагляду засвідчують, що в період з 20.00 год. до 23.00 год. 12.05.2019 на території ВОХОР були наявні вільні службові автомобілі, що давало можливість ОСОБА_1 використати їх для перевірки постів, а також, для своєчасного здійснення заміни складу наряду поста № 4 та залучення додаткових сил для здійснення огляду території базового складу ПММ (зазначені обставини підтверджуються службовою запискою начальника відділу воєнізованої охорони САБ ОСОБА_8 від 06.06.2019 № 92-10-235);
 
- ОСОБА_1 , поїхавши на особистому автомобілі, як він повідомив, для перевірки постів, не отримав та не взяв з собою ні радіостанцію, ні службовий телефон, ні ліхтарик;
 
- приїхавши на базовий склад ПММ, ОСОБА_1 одразу в 22 год.05 хв. зробив запис в Журналі: «Перевірив несення служби на посту № 4. Без зауважень.», проставив прізвище і ініціали та особистий підпис;
 
- час початку і закінчення роботи ОСОБА_1 в його робочу зміну з 08.00 год. 12.05.2019 до 08.00 год. 13.05.2019 не відображений в системі контролю та управління доступом.
 
Згідно п. 2 Висновків вищевказаного Акту службового розслідування, начальник варти відділу воєнізованої охорони служби авіаційної безпеки ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п.п. 4.6, 4.8, 4.15, 4.26, 4.31 Посадової інструкції начальника варти відділу воєнізованої охорони служби авіаційної безпеки від 02 квітня 2018 року № 92-05/1-3.
 
ОСОБА_1 у своїй пояснювальній записці від 05 червня 2019 року зазначає, що 12 травня 2019 року приблизно о 20-30 год. він виїхав на перевірку постів на власному автомобілі «Тойота». Провів перевірку огорожі, замків, пломб маршруту №3, потім поїхав в напрямку БУ-813 прибув до воріт №9. Перевіривши ворота № 9 , виїхав на склад ПММ прибувши на місце приблизно о 22-00 год. Перевіривши вартове приміщення, він зустрів стрільця ОСОБА_9 , який пояснив, що в нього погане самопочуття і він з дозволу старшого зміни зайшов випити ліки і збирається йти на пост. Потім він з стрільцем ОСОБА_10 , який взяв ліхтарик та радіорацію пішли на огляд периметрової огорожі. Коли вони підійшли в район 12 резервуара, то він побачив світло ліхтарика. Він попросив представитись, особа відповіла, що є начальником відділу ПММ ОСОБА_22, який виявив крадіжку. Про дану ситуацію він доповів начальнику комплексної зміни САБ ОСОБА_11 та почав проводити огляд місцевості. Ним було виявлено, що під огорожею лежить резиновий шланг, який був скручений разом з дротом. На місці події він виставив постового стрільця ОСОБА_12 , а сам разом з стрільцем ОСОБА_10 пішли на огляд території та пломб. Потім коли на службовому автомобілі близько 24 год. прибув на склад то на складі вже були начальник відділу ОСОБА_8 , провели огляд території і зміну людей на постах (а.с. 156-158).
          Відмовляючи в задоволені позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що позивач допустив порушення посадової інструкції, яке є проступком, за який передбачено дисциплінарне стягнення у вигляді догани як за нормами КЗпП так і за Посадовою інструкцією начальника варти відділу воєнізованої охорони служби авіаційної безпеки від 02 квітня 2018 року № 92-05/1-3. Позивач ознайомлений з даною Посадовою інструкцією, його дії не можна розцінити як помилкові чи необережні чи такі що пов`язані з якимись поважними причинами; сукупність даних обставин вказує на те, що проступок позивача є свідомим і відповідно умисним, і є проявом ігнорування покладених на нього, як начальника варти відділу воєнізованої охорони служби авіаційної безпеки обов`язків. Крім того, суд першої інстанції вважав що, відповідачем дотримано вимог ст. 148 КЗпП України, та дисциплінарне стягнення застосоване керівником підприємства безпосередньо за виявленням проступку, в межах одного місяця з дня коли керівнику стало відомо про вчинений проступок. При цьому, проаналізувавши норми закону, що регулюють дані правовідносини, та надані сторонами докази суд дійшов висновку, що відповідач дотримався вимог трудового законодавства щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності: дисциплінарне стягнення накладено у визначений законом строк (протягом місяця); від працівника були відібрані письмові пояснення, тобто працівнику була надана можливість захищатись і доводити відсутність своєї провини та порушення. Поведінка позивача і допущені ним порушення розглядаються як свідоме ігнорування працівником посадової інструкції; такі дії містять у собі склад дисциплінарного проступку, який заслуговує на дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Відповідач, притягаючи позивача до дисциплінарної відповідальності, врахував всі конкретні обставини, сукупність допущених позивачем порушень, і дотримавшись процедури притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовано наклав на працівника дисциплінарне стягнення.
При перевірці висновків суду першої інстанції, у контексті доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
 
Положеннями статті 3 КЗпП Українивизначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.
 
Таким чином, спір, що виник з приводу накладення дисциплінарного стягнення, є трудовим спором, який врегульований нормами трудового законодавства.
 
Згідно із статтею 139 КЗпП Українипрацівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
 
Відповідно до положень статті 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.
 
Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру, який полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника у трудовому колективі. У трудовому законодавстві немає обмежень щодо підстав та періодичності застосування догани як дисциплінарного стягнення.
 
Згідно з частинами першою та статті 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.
 
Відповідно до статті 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.
 
Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
У ст. 148 КЗпП Українивказано, що дисциплінарне стягнення застосовується безпосередньо, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. При цьому слід мати на увазі, що: а) місячний строк для накладення дисциплінарного стягнення необхідно відраховувати з дня виявлення проступку; б) днем виявлення проступку, з якого починається сплив місячного строку, вважається день, коли керівнику стало відомо про вчинений проступок. Якщо до працівника застосовано заходи адміністративного стягнення, то днем виявлення проступку буде вважатися день винесення постанови про накладення адміністративного стягнення; в) у місячний строк для застосування дисциплінарного стягнення не зараховується час хвороби працівника або перебування його у відпустці; г) до відпустки, що перериває сплив місячного строку, слід віднести всі відпустки, що надаються власником згідно з чинним законодавством. У тому числі щорічні (основні і додаткові), додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, короткострокові відпустки без збереження заробітної плати та ін.; д) при застосуванні власником дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за п. 8 ст. 40 КЗпП Українимісячний спливає з дня набрання чинності вироку суду, яким встановлена вина працівника в розкраданні майна підприємства, чи постановою іншого органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення.
 
Судом встановлено, що проступок позивача було виявлено 10 червня 2019 року за наслідками службового розслідування, а тому днем коли керівнику стало відомо про вчинений ОСОБА_1 проступку є день затвердження т.в.о. генерального директором ОСОБА_23 Акту службового розслідування № 41-26-4 від 10 червня 2019 року.
 
Так, днем коли керівнику ДП «МА «Бориспіль» ОСОБА_23 стало відомо про вчинений ОСОБА_1 проступку є 10 червня 2019 року, наказ про застосування дисциплінарного стягнення винесено 19 червня 2019 року, а отже, висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем дотримано вимог ст. 148 КЗпП України, та дисциплінарне стягнення застосоване керівником підприємства безпосередньо за виявленням проступку, в межах одного місяця з дня коли керівнику стало відомо про вчинений проступок є цілком правильним та законним.
 
Відповідно до ст. 147 КЗпП Українидисциплінарне стягнення у вигляді догани застосовується власником до працівника за порушення трудової дисципліни.
 
Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.
 
До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України).
 
Таким чином, в силу ст.ст. 147-149 КЗпП Українироботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.
 
Отже, за кожний проступок до працівника може бути застосоване тільки одне дисциплінарне стягнення. Поряд з дисциплінарним стягненням до порушника трудової дисципліни можуть бути застосовані інші заходи правового впливу, наприклад, повне або часткове позбавлення премії чи винагороди за результатами роботи за рік. Якщо невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків продовжувалось, не дивлячись на накладення дисциплінарного стягнення, допускається застосування до нього нового дисциплінарного стягнення, у тому числі звільнення.
 
При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч. 3 ст. 149 КЗпП України).
 
До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення (ч. 1 ст. 149 КЗпП України).
 
Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни.
 
Відмова працівника дати письмові пояснення не перешкоджає накладенню на працівника відповідного стягнення.
 
Дана норма узгоджується з правовою позицією, викладеною ВСУ в Постанові від 19.10.2016 року № 6-2801 цс 15, згідно якої пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.
 
Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.
 
Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.
 
Вказані висновки суду першої інстанції узгоджуються з висновками Верховного Суду  від 19.10.2016 року по справі  № 6-2801цс15 та по справі  № 523/11294/16-ц від 04.05.2020 року.
 
Судом встановлено, що позивачем 05 червня 2019 року надано генеральному директору Рябікіну П.Б. письмові пояснення, щодо подій які мали місце 12 травня 2019 року (а.с.156-158).
 
Тому, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта, що йому не запропоновано надати письмові пояснення, як порушнику трудової дисципліни, оскільки вони є безпідставними та спростовуються матеріалами справи і встановленими судом обставинами. 
 
Трудові спори з питань накладення дисциплінарних стягнень вирішуються в установленому законодавством порядку.
 
Постановою Пленуму ВСУ від 06.12.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.
Отже, правильно пославшись на норми закону, що регулюють дані правовідносини та вірно їх проаналізувавши, а також дослідивши повно всебічно та безпосередньо надані сторонами докази і зміст наказу про застосування догани суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач дотримався вимог трудового законодавства щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності: дисциплінарне стягнення накладено у визначений законом строк (протягом місяця) та від працівника були відібрані письмові пояснення, тобто працівнику була надана можливість захищатись і доводити відсутність своєї провини та порушення.
 
Наказ було видано у письмовій формі, вручено працівнику під розписку, про що свідчить власноручно зроблений запис на звороті наказу № 11-07/1-1212/п від 19 червня 2019 року, а саме напис позивача «З наказом та підставами до нього ознайомлений», підпис, прізвище, ініціали та дата 21.06.2019 року» (а.с. 29). 
 
Позивачу за дисциплінарний проступок оголошено догану, тобто застосовано передбачений законом вид дисциплінарного стягнення.
 
Тому, висновок суду першої інстанції про те, що процесуальних (процедурних) підстав для визнання наказу незаконним судом встановлено не було, також, на думку колегії суддів є вірним.
 
Крім того, з матеріалів справи вбачається,  що відповідно до Табеля постів Варти воєнізованої охорони ДП МА «Бориспіль» від 07.02.2019 року № 93-35-2, територія складу ПММ в м. Бориспіль цілодобово охороняється окремим патрульним нарядом варти ВОХОР (пост №4) у складі трьох працівників (а.с. 60-71).
 
13 лютого 2019 року ОСОБА_1 ознайомлений з даним Табелем постів, що підтверджується його підписом в Аркуші ознайомлення табелів постів Варти воєнізованої охорони ДП МА «Бориспіль» від 07 лютого 2019 року №93-35-2 (а.с. 74-77).
 
Охорона поста №4 здійснюється відповідно до Інструкції «Про забезпечення охорони поста №4 (Базовий склад ПММ)», затвердженої наказом генерального директора від 17 жовтня 2016 року № 01-07/1-532 (а.с. 137-151).
 
Згідно п.п. 3.4, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5 даної Інструкції, до складу наряду поста №4 входить один старший стрілець та два стрільці варти ВОХОР; розстановка складу наряду по посту здійснюється старшим стрільцем у відповідності до постової відомості стрілецької варти ВОХОР; один із стрільців призначається вартовим, і іншим резервним, який знаходиться у вартовому приміщенні; у процесі виконання службових обов`язків кожен із стрільців повинен постійно знаходитися на визначеному робочому місці; стрільці не мають права залишити робоче місце без дозволу старшого стрільця; зміна стрільців на робочих місцях проводиться за рішенням старшого стрільця. 
 
З 08.00 год. 12 травня 2019 року до 08.00 год. 13 травня 2019 черговою була зміна №4 варти ВОХОР, що підтверджується Постовою відомістю варти ВОХОР зміни №4 Служби авіаційної безпеки (а.с. 56-59).
 
Відповідно до Постової відомості варти ВОХОР: - начальник варти - ОСОБА_1 ; - помічник начальника варти - ОСОБА_24; - на пост № 4 (Базовий склад ПММ) заступили: ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_18 (з 08.00 год. 12.05.2019 до 02.00 год. 13.05.2019); ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 (з 00.00 год. До 08.00 год. 13.05.2019).
 
Встановлено, і це не оспорює позивач, що у журналі передачі базового складу ПММ ОСОБА_1 12 травня 2019 року зробив запис: «Перевірив несення служби посту №4. Без зауважень.», поставив свій підпис та ініціали (а.с. 160).
 
У результатах перевірки виконання службових обов`язків Постової відомості варти ВОХОР встановлено, що начальником зміни ОСОБА_1 зроблено запис про те, що на посту №4 виявлена крадіжка пального, а також резиновий шланг та електрокабель (а.с. 58).
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 не повідомив про виявлене порушення на охоронюваному об`єкті безпосереднього керівника, не вжив належних заходів до заміни особового складу наряду поста №4 та залучення додаткових сил для здійснення огляду території базового складу ПММ з метою встановлення осіб, причетних до крадіжки. 
Крім того, ОСОБА_1 приїхавши на базовий склад ПММ, о 22 год. 05 хв. зробив запис в Журналі про те, що зауважень немає. 
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач допустив порушення посадової інструкції, яке є проступком, за який передбачено дисциплінарне стягнення у вигляді догани як за нормами КЗпП так і за Посадовою інструкції начальника варти відділу воєнізованої охорони служби авіаційної безпеки від 02 квітня 2018 року № 92-05/1-3. Позивач ознайомлений з даною Посадовою інструкцією, його дії не можна розцінити як помилкові чи необережні чи такі що пов`язані з якимись поважними причинами; сукупність даних обставин вказує на те, що проступок позивача є свідомим і відповідно умисним, і є проявом ігнорування покладених на нього, як начальника варти відділу воєнізованої охорони служби авіаційної безпеки обов`язків. Відповідач, притягаючи позивача до дисциплінарної відповідальності, врахував всі конкретні обставини, сукупність допущених позивачем порушень, і дотримавшись процедури притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовано наклав на працівника дисциплінарне стягнення. Тому відсутні підстави для скасування п. 1 оспорюваного наказу, а отже, позов є не обґрунтований і задоволенню не підлягає.
Переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.  
 
Доводи апеляційної скарги, колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та жодним чином не спростовують висновків суду, викладені в рішенні.
 
Так, колегія суддів вражає безпідставними посилання апелянта на відсутність порядку заповнення журналу, і, що його корегування носить формальний характер проступку, оскільки відповідно до п. 4.15 Посадової інструкції начальника  варти ВОХОР САБ від 02.04.2018 № 92-05/1-3 позивач зобов`язаний проводити документування фактів порушення. Прибувши 12.05.2019 року на базовий склад ПММ позивач не  проконтролював несення  служби вартою ВОРОХ  на посту № 4  та не впевнившись у відсутності  зауважень та порушень на посту, відразу  здійснив  запис до Журналу про перевірку  вказаного  посту про відсутність зауважень. Тому, колегія суддів погоджується з доводами  відповідача, що вказані обставини свідчать про  порушення  вимог  пунктів 4.6, 4.8, 4.15 Посадової інструкції та не є формальним  проступком. 
 
Крім того, апелянт визнав, що не проінформував начальника  відділу  ВОХОР,   а його пояснення, колегія суддів не вважає поважними причинами  для невиконання  вимог  п. 4.31  Посадової інструкції. 
 
Апеляційна скарга не містить доказів, що спростовують висновки суду першої інстанції про обов`язок позивача  щодо зміни нарядів ВОХОР  на посту № 4 та порушення  п. 4.26 посадової інструкції.
 
Що ж стосується доводів апелянта про важливість значення розгляду даної справи  для нього та скасування відповідного наказу з метою  відстоювання свого права  на працю і поновлення на роботі, не є предметом судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача, а відтак, теж не можу бути підставою для скасування судового рішення. 
 
Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах,  ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
                                                   
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2020 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий:                                                                                                Р.В. Березовенко

Судді:                                                                                                            С.В. Лівінський 

                                                                                                                         В.А.Нежура