УХВАЛА

09 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 280/3628/19
адміністративне провадження № К/9901/15398/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,
суддів Мартинюк Н.М., Шишова О.О., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020 року
у справі №280/3628/19 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головного управління Національної гвардії України про зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головного управління Національної гвардії України, у якому, з урахуванням уточнень, просить: 
-          зобов`язати ГУ НГ України виділити кошти у розмірі 40 500 грн 00 коп., а Військову частину НОМЕР_1 НГ України в подальшому здійснити виплату цих коштів на його користь  (з утриманням податків із зазначеної суми коштів), в якості компенсації за піднайом житла у м. Запоріжжі під час проходження служби в період з 01 січня 2018 року по 03 липня 2019 року (18 місяців);
-          зобов`язати ГУ НГ України виділити кошти у розмірі 30  139 грн 84 коп., а Військову частину НОМЕР_1 НГ України зобов`язати в подальшому здійснити виплату цих коштів на його користь (без утримання податків з зазначеної суми коштів), в якості компенсації вартості за неотримане речове майно;
-          зобов`язати ГУ НГ України виділити кошти у розмірі 17  309 грн 25 коп., а Військову частину НОМЕР_1 НГ України зобов`язати в подальшому здійснити виплату цих коштів на його користь (з утриманням податків з зазначеної суми коштів), в якості компенсації за невикористані додаткові відпустки.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено частково, зобов`язано ГУ НГ України виділити Військовій частині НОМЕР_1 НГ України кошти у розмірі 30  139 грн 84 коп.  в якості компенсації вартості за неотримане речове майно, кошти у розмірі 17  309 грн 25 коп.  в якості компенсації за невикористані додаткові відпустки, а Військову частину НОМЕР_1 НГ України здійснити виплату цих коштів на користь ОСОБА_1 ;  в іншій частині позовних вимог та у стягненні на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Не погоджуючись із такими судовими рішеннями позивачем 22 червня 2020 року подано касаційну скаргу.
Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.
Пункт восьмий частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» і статті 13 КАС України. 
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом другим частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Своєю чергою, за змістом пункту першого частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах "а"-"в" пункту другого частини п`ятої статті 328 КАС України. 
Звання та посада публічної служби, яку обіймав позивач (капітан юстиції, офіцер юридичної служби родів військ і служб), та у зв`язку з перебуванням на якій виник цей спір, не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище в розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції».
Правила, запроваджені пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України щодо обмеження права на касаційне оскарження відповідають положенням статті 129 Конституції України, згідно якої основними засадами судочинства є, серед іншого, право на касаційний перегляд справи у визначених законом випадках.
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями сформованими Європейським судом з прав людини, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.
Зокрема, Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).
Касаційний суд звертає увагу особи, яка звернулась із касаційною скаргою, що застосування критерію, який міститься у пункті другому частини п`ятої статті 328 КАС України, Верховним Судом у цій справі було передбачуваним, справу розглянули та вирішили повноважні суди двох інстанцій, а заявник не вказав наявності виключних обставин, які за положеннями КАС України могли вимагати касаційного розгляду справи.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 166, 167, 328, 333 КАС України Суд, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2020 року у справі №280/3628/19 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головного управління Національної гвардії України про зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко
Н.М. Мартинюк
О.О. Шишов
Судді Верховного Суду