Ухвала
07 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 541/2430/19
провадження № 61-12747ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 
від 14 травня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду 
від 23 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до 
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 17 березня 2018 року він надав відповідачу грошові кошти у розмірі 1 700 євро та 445 доларів США. Передача грошових коштів була оформлена відповідною розпискою про отримання грошових коштів, згідно якої грошові кошти мають бути повернуті позивачу до 01 липня 
2018 року. Так, станом на момент подання позову взяті на себе зобов`язання відповідач не виконала, кошти в повному обсязі не повернула. ОСОБА_1 повертала кошти частинами, відтак сума, яка залишилася не повернутою станом на 23 жовтня 2019 року становить 1 373 євро. Просив стягнути з відповідача грошові кошти за борговою розпискою від 17 березня 2018 року у розмірі 1 373 євро, що становить 38 169 грн 40 коп. станом на 01 липня 
2018 року та 3% річних в сумі 1 531 грн та 768 грн 40 коп. судового збору.
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 
від 14 травня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 17 березня 2018 року у розмірі 38 169 грн 40 коп., трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання - 1 531 грн та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн 40 коп.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 23 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 травня 
2020 року залишено без змін.
22 серпня 2020 року засобами поштового зв`язку до Верховного Суду 
ОСОБА_1 подала касаційну скаргу (надійшла 27 серпня 2020 року) 
на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 
від 14 травня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду 
від 23 липня 2020 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята 
статті 19 ЦПК України).
Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.
У вказаній справі ціна позову становить 39 700 грн 40 коп. і станом на 1 січня 
2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн ? 100 = 210 200 грн).
Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до наведених приписів ЦПК України.
Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено. 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України 
суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Враховуючи викладене,  ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 травня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 23 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                    С. Ф. Хопта
 
       Є. В. Синельников
 
       В. В. Шипович