ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року	Львів	Справа № 460/3044/19 пров. № А/857/3538/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                    Святецького В.В., Коваля Р.Й. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Михайлівський», 
на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року (суддя – Зозуля Д.П., час ухвалення – не вказаний, місце ухвалення – м.Рівне, дата складання повного тексту – 24.02.2020р.), 
в адміністративній справі №460/3044/19 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк  Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, 
про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:
У жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк  Михайлівський» Волкова О.Ю., в якому просила: 1) скасувати рішення відповідача про визнання переказу коштів (транзакція), здійснений ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 року в сумі 22161,64 грн., з призначенням платежу Повернення коштів згідно з договором №980-053-000232239 від 04.05.2016р. на рахунок №26207519307803, що належить позивачу нікчемним; 2) зобов`язати відповідача внести зміни та доповнення до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку №26207519307803 ОСОБА_1 , а саме 22161,64 грн.. 
Відповідач Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волков О.Ю. позову не визнав, у суді першої інстанції подав пояснення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. 
Третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, також позову не визнав, у суді першої інстанції подав письмові пояснення на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 24.02.2020р. провадження у справі №460/3044/19 в частині позовних вимог про скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волковим О.Ю. про визнання переказу коштів (транзакція), здійснений ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 року в сумі 22161,64 грн., з призначенням платежу Повернення коштів згідно з договором №980-053-000232239 від 04.05.2016 на рахунок № НОМЕР_1 , що належить позивачу нікчемним - закрито. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 про зобов`язання до вчинення певних дій - задоволено повністю. Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. внести зміни та доповнення до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку №26207519307803 ОСОБА_1 , а саме на суму 22161,64 грн.. 
З цим рішенням суду першої інстанції від 24.02.2020 року не погодився відповідач Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що 04.05.2016р. між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» був укладений договір №980-053-000232239, відповідно до умов якого позивачем було передано 22000 грн. у власність ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр». Також відповідно до умов Договору від 04.05.2016р. ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» зобов`язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим Договором. Надалі 19.05.2016р. з банківського рахунку ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» позивачу було здійснено повернення 22161,64 грн. на банківський рахунок ОСОБА_1 .. Отже кошти, що обліковувались на рахунку позивача, вона отримала на умовах Договору позики. Також звертає увагу апелянт на те, що відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» саме залучені банком кошти є вкладом, однак вказані кошти були залучені фінансовою компанією як позика з подальшим поверненням їх на рахунок позикодавця. Таким чином, на думку апелянта, судом першої інстанції недостатньо досліджена правова природа Договору №980-053-000232239 від 04.05.2016р. та зроблено помилковий висновок про те, що позивач набула право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за рахунок Фонду у межах граничного розміру відшкодування, відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім цього, зазначає апелянт, що станом на дату розгляду справи, в межах граничної суми відшкодування коштів за вкладами Фондом виплачуються як суми вкладів у розумінні ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», так і суми коштів, прирівняних до вкладів відповідно до п.15 Перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зі змінами, внесеними Законом №1736-VIII. З цього приводу зазначає апелянт, що згаданий Договір позики від 04.05.2016р. є двостороннім, укладений ОСОБА_1 безпосередньо з ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр», без участі банку як повіреного. Також судом першої інстанції не взято до уваги те, що наказом Уповноваженої особи від 01.06.2016р. №42/2 затверджені результати проведеної перевірки правочинів (у тому числі договорів) та предмет виявлення таких, що є нікчемними, викладені в Акті №2 Комісії, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19.05.2016р. платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на рахунки фізичних осіб у сумі 1298015973,74 грн., відповідно до положень пунктів 7-9 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, висновки суду про правомірність розрахункових операцій з переказу коштів ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» на рахунок позивача та їх відповідність законодавству є передчасними та такими, що не відповідають обставинам справи. Крім цього, зазначає апелянт, що Уповноваженою особою не було допущено бездіяльності, а навпаки, здійснювались всі передбачені законом дії в порядку та в строки, визначені законодавством. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 24.02.2020 року та ухвалити нове рішення, яким позов залишити без задоволення. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково, з урахуванням наступного. 

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 11.08.2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» (Банк) та ОСОБА_1 (Клієнт) укладено договір №980-053-000000676 банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний», відповідно до умов якого Банком на ім`я Клієнта відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні (вид валюти) для зберігання грошей Клієнта і здійснення його розрахунково-касового обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього Договору та розпоряджень Клієнта, а Клієнт прийняв на себе зобов`язання оплачувати послуги Банку (а.с. 19). 
04.05.2016 року згідно квитанції №49690 позивачем ОСОБА_1 було внесено на вказаний вище банківський поточний рахунок готівкові кошти в сумі 12200 грн., а 11.05.2016 року згідно квитанції №1919005 позивачем ОСОБА_1 було внесено на вказаний вище банківський поточний рахунок готівкові кошти в сумі 9000 грн. (а.с. 23). 
Також встановлено, що 04.05.2016 року між ОСОБА_1 (Сторона 1) та ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (Сторона 2) було укладено договір №980-053-000232239 тип договору: «Капітал+» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно), відповідно до умов якого Сторона 1 передає у власність Сторони 2 грошові кошти у сумі 12500 грн., строком з дати укладення цього договору по 15.06.2016р., з виплатою процентів, в порядку та на умовах, встановлених цим Договором. Також, Сторона 2 сплачує проценти у безготівковій формі на рахунок Сторони 1 № НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Михайлівський» та повертає кошти Сторони 1 у безготівковій формі на даний рахунок (а.с. 21-22). 
Відповідно до умов цього договору №980-053-000232239, 04.05.2016 року згідно платіжного доручення №50506 позивачем ОСОБА_1 із вказаного банківського рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ «Банк Михайлівський» на рахунок ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» здійснено перерахунок коштів в розмірі 12500 грн., а 11.05.2016 року згідно платіжного доручення №1919086 позивачем ОСОБА_1 із вказаного банківського рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ «Банк Михайлівський» на рахунок ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» здійснено перерахунок коштів в розмірі 9500 грн. (а.с. 24, 25). 
Згідно довідки про стан рахунку позивача № НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Михайлівський» за період з 19.05.2016 р. по 24.05.2016 р., 19.05.2016р. ТзОВ «Інвестиційно - розрахунковий центр» повернені кошти в сумі 22000 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з Договором №980-053-000232239 від 04.05.2016 на рахунок», а також нараховані кошти в сумі 161,64 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по Договору №980-053-000232239 від 04.05.2016 р.» (а.с. 26). 
Також судом встановлено, що постановою Національного банку України (далі - НБУ) від 22.12.2015 №917/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії проблемних. 
На підставі рішення НБУ від 23.05.2016 №14/БТ «Про віднесення  ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 23.05.2016 №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016р. до 22.06.2016р.. 
13.06.2016 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський», яким продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» з 23.06.2016р. до 22.07.2016р.. 
Відповідно до рішення Правління НБУ від 12.07.2016р. №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.07.2016р. №1213, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016р. по 12.07.2018р. включно, призначено Уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13.07.2016р. по 12.07.2018р.. 
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 21.06.2018р. №1758 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора» продовжено процедуру ліквідації по 12.07.2020р. включно та продовжені повноваження ліквідатора: ОСОБА_2 повноваження визначені статтями  37,  38,  47-52,  52-1,  53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надані рішенням №265 від 24.01.2017р.); -  ОСОБА_3 з 09.02.2018 р. делеговані повноваження, визначені пунктами 4, 5, 6 та 8 частини 2 статті  37, пунктом 4 частини 1 статті  48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надані рішенням №383 від 08.02.2018р.). 
Також встановлено, що 05.12.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася зі заявою до ПАТ «Банк Михайлівський» щодо включення інформації про неї до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та провести їй виплату відшкодування коштів в розмірі 22000 грн. (а.с. 29). 
За результатами розгляду цієї зави від 05.12.2016р. ПАТ «Банк Михайлівський» листом від 04.07.2018р. №ЗГ/127 повідомив позивача про те, що за результатами аналізу поданих документів визначено, що договір №980-053-000232239 від 04.05.2016р. укладено безпосередньо з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», без участі    ПАТ «Банк Михайлівський» як повіреного (а.с. 27). 
Також за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.07.2018р. про прирівняння до вкладника неплатоспроможного банку, подану у зв`язку з набуттям чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через  систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших послуг», ПАТ «Банк Михайлівський» листом від 04.07.2018р. №ЗГ/128 повідомив про те, що передумовою включення фізичної особи до загального реєстру вкладників та прирівнення її коштів до вкладу, є укладення договору з небанківською фінансовою установою, через ПАТ «Банк Михайлівський» як повіреного. Зазначено, що договір №980-053-000000676 від 11.08.2015р. укладено безпосередньо з ПАТ «Банк Михайлівський» (стандартний договір банківського вкладу). Отже вказаний договір не відповідає вимогам Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через  систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших послуг» за своїм суб`єктним складом (а.с. 28). 
Також встановлено, що рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №311 від 11.02.2020р. змінено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» та визначено її повноваження. Також з 12.02.2020 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» призначено Паламарчука В.В. з повноваженнями визначеними статтями  37,  38,  47-52,  52-1,  53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с. 100). 

Колегія суддів апеляційного суду вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовної вимоги про зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» внести зміни та доповнення до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 
Однак, колегія суддів не погоджується із мотивами прийнятого рішення суду першої інстанції. 

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 
Відповідно до п.3 ч.1      статті 2    Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. 
Частиною 1 статті 3 цього Закону визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. 
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 грн.. 
Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб`єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах (ч.4 ст.26 Закону). 
Згідно з положеннями статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. 
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. 
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. 
Протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. 
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону. 
Так, системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава через відповідні фінансові та організаційні механізми бере активну участь та створює належні умови для функціонування відповідно до цього Закону системи гарантування вкладів фізичних осіб шляхом забезпечення фізичній особі, яка на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, мала у такому банку вклад (від 10 грн), відшкодування суми коштів, зокрема, розміщених на цьому вкладі включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів Фонду у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн.. 
Отже, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» пов`язує можливість реалізації права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами з настанням таких обставин: 1) прийняття Національним банком України рішення про віднесення відповідного банку до категорії неплатоспроможних (у разі, якщо на дату прийняття такого рішення дія договору банківського вкладу закінчилась) або рішення про відкликання банківської ліцензії; 2) наявність на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних у фізичної особи банківського вкладу за договором, укладеним до вказаної дати; 3) наявність на зазначеному банківському вкладі фізичної особи коштів разом з нарахованими відсотками на суму не менше 10 грн; 4) включення уповноваженою особою Фонду фізичної особи до переліку вкладників танку, які мають право на відшкодування суми коштів за вкладами, з визначенням конкретної суми відшкодування; 5) затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, відповідно до складеного уповноваженою особою Фонду переліку вкладник. 
Крім цього, відповідно до частини першої  статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного    отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. 
Процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом, стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим  Законом, відповідно до пункту 16 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», називається в тимчасовою адміністрацією. 
Відповідно до частини 2  статті 34 цього Закону, не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України». 
Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно (ч.3 ст.34 Закону). 
Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього  Закону, нормативно-правових актів Фонду та вмивали дії, передбачені планом врегулювання (ч.5 ст.34 Закону). 
Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. 
Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними (ч.3 ст.36 Закону). 
Також, згідно з положеннями статей 37, 38 Закону, Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів шляхом здійснення перевірки вчинених (укладених) банком правочинів протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 цього Закону. 
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що наказом Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» від 01.06.2016р. № 42/2 затверджено результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, викладені в Акті №2 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016р. платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на рахунки 12160 фізичних осіб в сумі 1298015973,74 грн, у відповідності до положень пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 
Згідно із витягом з Додатку 2 до Акта №2 від 01.06.2016р. Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, до переліку фізичних осіб, на рахунки яких 19.05.2016р. здійснено перерахування коштів з поточного рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» включено позивача. 
Як уже було зазначено вище, частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», врегульовано заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку та визначено підстави, з яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними. 
Відповідно до ч.2 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. 
Згідно ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. 
При цьому, колегія суддів враховує, що Законом України від 16.07.2015р. №629-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» (далі - Закон №629-VIII), який набрав чинності 12.08.2015р., частину третю статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» доповнено пунктом 9 згідно із яким правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у разі здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. 
Крім цього, з метою забезпечення захисту прав фізичних осіб, які були ошукані за посередництвом банків, вирішення питання щодо відшкодування їм коштів, а також для запобігання таким зловживанням у майбутньому 15.11.2016р. було прийнято Закон № 1736-VІІІ, яким також внесені зміни до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 
З пояснювальної записки до проекту Закону №1736-VІІІ видно, що необхідність прийняття вказаного законопроекту виникла у зв`язку з набуттям розповсюдження схемою, за якою у приміщеннях банку фізичним особам пропонується укладати не договори банківського вкладу з банком, а договори позики з небанківськими фінансовими установами через повіреного, яким виступає банк. При цьому з метою введення в оману споживачів щодо дійсного предмета договору банк відкриває кожному клієнту банківський рахунок, з якого в подальшому кошти перераховуються на рахунки небанківських фінансових установ. 
Як зазначено у пояснювальній записці, за даними Фонду, із використанням саме такої схеми було ошукано за посередництвом лише ПАТ «Банк «Михайлівський» 14 тисяч фізичних осіб на загальну суму, що перевищує 1,5 млрд. гривень. 
Крім того, зловживаючи низьким рівнем правової та фінансової культури фізичних осіб, особливо людей пенсійного віку (понад 45 відсотків фізичних осіб, постраждалих від схеми, реалізованої, зокрема, за участю ПАТ «Банк Михайлівський», є старшими 55 років), банком не надавалася таким особам чітка та однозначна інформація про те, що на кошти, залучені як позика до небанківської фінансової установи, не поширюються гарантії щодо їх відшкодування. 
З метою захисту прав фізичних осіб, які були ошукані за посередництвом банку, в тому числі і клієнтів ПАТ «Банк Михайлівський», та унеможливлення мультиплікації таких схем у майбутньому виникла необхідність внести зміни до законів України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», «Про банки і банківську діяльність» та «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» для врегулювання питань: -поширення на зазначених осіб гарантій відшкодування коштів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; - посилення відповідальності небанківських фінансових установ (у тому числі пов`язаних із банками), якими у зазначений вище спосіб були залучені як позика кошти від фізичних осіб; - встановлення заборони фінансовим установам залучати кошти фізичних осіб (крім учасників такої установи) із зобов`язанням щодо їх повернення, у тому числі шляхом отримання позики, у разі якщо це прямо не передбачено законом про діяльність відповідної фінансової установи; -встановлення обов`язку банка при виконанні функцій повіреного, агента, іншого представника або посередника із залучення коштів від фізичних осіб попередньо ознайомлювати у письмовій формі таких фізичних осіб про непоширення на їх кошти, залучені на користь третіх осіб, гарантій, встановлених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 
19.11.2016 року набрали чинності положення пункту 15 Прикінцевих Положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», внесені Законом №1736-VІІІ, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом №1736-VІІІ віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника. 
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зобов`язано ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом №1736-VІІІ розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв`язку з їх прирівнянням до вкладників. 
Тобто, з метою поширення гарантій України Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до вкладу були прирівняні кошти фізичних осіб за чітко визначеними ознаками, які при цьому не є вкладом згідно із чинним законодавством. А саме, до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом № 1736-VІІІ віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника. 
Так з матеріалі справи видно, що правочин по наданню позивачем позики ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та операції по перерахуванню коштів позичальнику та повернення коштів з рахунку вказаного товариства на рахунок позивача № НОМЕР_1 були вчинені після віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних. 
При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено та враховано, що 11.11.2014р. між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено Договір доручення №1, згідно з умовами якого ПАТ «Банк Михайлівський», в якості повіреного, мав здійснювати пошук, залучення та надання фізичним особам (далі - клієнти) консультацій про умови та можливість передачі останніми у позику грошових коштів на користь ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», як Довірителя, на умовах строковості та платності. 
У відповідності до предмету Договору доручення ПАТ «Банк Михайлівський» мав укладати договори, що передбачають отримання/залучення ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» грошових коштів у позику від фізичних осіб, за формою, передбаченою відповідним додатком до даного Договору доручення. 
На виконання вищезазначеного Договору доручення ПАТ «Банк Михайлівський» від імені ТзОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладались з фізичними особами (Клієнтами) договори позики за встановленою формою, та залучались кошти на рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (далі - Договір позики). 
Таким чином, зміст вказаних фактичних обставин свідчить про те, що у межах спірних правовідносин ПАТ «Банк Михайлівський» виступав повіреним, хоча про це й не було зазначено у договорі №980-053-000232239, укладеному 04.05.2016 між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та позивачем ОСОБА_1 .. 
Крім цього, в матеріалах прави відсутні відомості про те, що позивач був повідомлений банком під підпис про непоширення гарантій банку на кошти у розмірі 22161,64 грн., які станом на 19.05.2016р., повернуті на рахунок позивача за договором позики з небанківською фінансовою установою від 04.05.2016 року. 
Таким чином, у справі, яка розглядається, кошти позивача ОСОБА_1 відповідають чітко визначеним критеріям, визначеним змінами, внесеними Законом №1736-VІІІ до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому вони прирівнюються до вкладу, а позивач, відповідно - до вкладника. 
Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються із висновками Верховного Суду у справах, предметом дослідження у яких були правовідносини фізичних осіб (вкладників) із Уповноваженими особами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» щодо повернення коштів за банківськими вкладами, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про зобов`язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» включити дані про рахунок ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду. 
Водночас, мотиви, з яких виходив суд першої інстанції підлягають зміні, оскільки вони ґрунтується на неправильному правозастосуванні, а саме незастосуванні закону, який підлягав застосуванню. 
Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч.2 ст.317 КАС України). 
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч.4 ст.317 КАС України). 
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції прийнято правильне по суті рішення в частині зобов`язання відповідача Уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» вчинити певні дії, проте з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити рішення суду в частині мотивів прийняття. 
У решта частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін. 
У зв`язку із цим, апеляційну скаргу слід задоволити частково. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 

постановив: 

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Михайлівський» – задоволити частково. 
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року в адміністративній справі №460/3044/19 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк  Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – змінити, в частині мотивів задоволення позову. 
У решта частині рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року в адміністративній справі №460/3044/19 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий:	 	В. В. Гуляк 	
Судді:	 	Р. Й. Коваль 	
 	 	В. В. Святецький