КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                         
єдиний унікальний номер справи 753/1349/2020
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/6619/2020
                                                              
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                    У К Р А Ї Н И
 
            15 вересня 2020 року                                                                                     м.Київ
 
            Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
 
                                судді доповідача          -          Білич І.М.
                               суддів                           -          Коцюрби О.П., Шкоріної О.І.
                                при секретарі               -          Кемському В.В.
                    за участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
                                      відповідача            ОСОБА_3 
                                       представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 
                                
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2020 року, постановлену під головуванням судді Дарницького районного суду м. Києва Колесник О.М.,
по цивільній справі № 753/1349/20 за заявою адвоката Гордієнко Тамари Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про вжиття заходів забезпечення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_6 , про стягнення коштів за договором позики, -
 
в с т а н о в и л а: 
 
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до  ОСОБА_3 , ОСОБА_7 про стягнення коштів за договором позики в загальному розмірі 9 692 393 грн.
У ході розгляду справи представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_6 :
- квартиру АДРЕСА_1 , належної на праві власності згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козьяковою І.Ю. від 17.06.2009 року, реєстраційний  № 662;
- земельну ділянку за кадастровим номером 3220881702:02:006:0052, розміщену в АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,143 га., зареєстровану на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мурлян С.Г., реєстровий № 946 від 26.07.2013 року, реєстраційний номер в державному реєстрі речових прав 107202732208;
- транспортний засіб "NISSAN QASHQAI", легковий універсал-В, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , об`ємом двигуна 1598 куб.см, д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований ТСЦ №8047 від 18.02.2017 року згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ: НОМЕР_3 від 18.02.2017 року.
Обґрунтовуючи вимоги заяви тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду в майбутньому. Зазначаючи при цьому, що хоч указане майно і зареєстроване за третьою особою, однак є її спільною сумісною власністю разом з відповідачем ОСОБА_3 .  А так як, договір позики грошових коштів укладався відповідачем в інтересах сім`ї, вважала, що ОСОБА_6 повинна нести відповідальність за невиконання умов договору позики нарівні з ОСОБА_3 , у тому числі належним їй майном.
 
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2020 рокузаяву задоволено частково, накладено арешт на:
 Ѕ частину  квартири АДРЕСА_1 , належної на праві власності ОСОБА_6 згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козьяковою І.Ю. від 17.06.2009 року, реєстраційний  № 662;
Ѕ частину земельної ділянки за кадастровим номером 3220881702:02:006:0052, розміщену в АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,143 га., зареєстровану за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мурлян С.Г., реєстровий № 946 від 26.07.2013 року, реєстраційний номер в державному реєстрі речових прав 107202732208;
Ѕ частину транспортного засобу "NISSAN QASHQAI", легковий універсал-В, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN)   НОМЕР_1 , об`ємом двигуна 1598 куб.см, д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_6 18.02.2017 року згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ: НОМЕР_3 від 18.02.2017 року. 
 
 Не погодившись з ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просив її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, зазначав, що накладаючи арешт на відповідне майно, суд першої інстанції не здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, не з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, позовним вимогам, жодним чином не обґрунтував необхідність вжиття таких заходів, пославшись лише на загальну норму щодо можливості утруднення виконання рішення суду.
 
Представник позивача подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, посилаючись на обґрунтованість висновків суду.
 
У судовому засіданні представник позивача не визнала подану апеляційну скаргу, заперечувала проти її задоволення.
Відповідач ОСОБА_3 та його представник  підтримали подану апеляційну скаргу, та просили суд задовольнити її в повному обсязі. 
Інші учасники справи про день і час її розгляду повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили. 
 Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 372 ЦПК України.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана  апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Відповідно  до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть  участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити  виконання рішення суду або ефективний захист,  або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів, щодо  охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити  позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь  позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
 
Згідно  п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Разом з тим, виходячи з матеріалів справи вбачається, що майно, на яке судом накладено арешт, належить на праві власності  третій особі у справі: ОСОБА_6   (а.с. 44-52).
Відомостей про належність зазначеного позивачем майна, на яке судом накладено арешт відповідачу ОСОБА_3 матеріали справи не містять.
 
Задовольняючи вимоги заяви про забезпечення позову частково шляхом накладення арешту на Ѕ частину квартири, земельної ділянки та транспортного засобу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідне майно придбане ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя.
 
Колегія  суддів вважає, що указаний висновок зроблено судом першої інстанції без достатніх та належних доказів на підтвердження указаного факту, а також без з'ясування обставин та особливостей набуття подружжям такого майна, зокрема, за чиї кошти воно було придбане.
Крім того, питання правового режиму майна, набутого за час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , не є предметом розгляду у даній справі.
 
За таких обставин, враховуючи, що суду першої інстанції  не було надано доказів належності на праві часткової власності відповідачу ОСОБА_3 майна, на яке заявник просив накласти арешт, накладення судом арешту на майно, що належить  третій особі по справі на праві власності суперечить  нормам діючого  процесуального законодавства.
 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає за можливе вийти за межі доводів апеляційної скарги  враховуючи положення ч.4 ст. 367 ЦПК України, ухвалу суду про забезпечення позову, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 щодо забезпечення позову з зазначених вище підстав.
 
            Керуючись ст.ст. 368, 372, 374, 376, 381 -384, 387   ЦПК України, колегія суддів,-
 
п о с т а н о в и л а :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 задовольнити частково.
 
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2020 рокускасувати та постановити нову, за якою 
адвокату Гордієнко Тамарі Вікторівні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.
 
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
 
            Повний текст постанови складено 17 вересня 2020 року.
 
            Суддя-доповідач:      
 
Судді: