Кропивницький апеляційний суд 

Справа № 33/4809/305/20               Головуючий у суді І інстанції: Майданніков О.І.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП         Доповідач в суді ІІ - інстанції: Бондарчук Р.А. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2020 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду                                                 Бондарчук Р.А., 
з участю: 
особи, яка притягується до відповідальності                  ОСОБА_1  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькийапеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 липня 2020 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який не працює, одружений. Має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, проживаєза адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно постанови суду, 30.05.2020 о 23 год. 54 хв. в м. Кропивницькому по вул. Садова, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, 31.05.2020 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП «КОНД КОР» в присутності двох свідків, від керування транспортним засобом був відсторонений, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону № 1446-VIII від 07.07.2016).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову районного суду та постановити нову, якою закрити провадження відносно нього за відсутністю скалу адміністративного правопорушення. 
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції:
- не надав можливості ознайомитися з відеофіксацією місця події за протоколом про адміністративне правопорушення;
- не викликав до суду на судове засідання по справі двох свідків;
- не переніс розгляд справи на інший день; 
- не закрив провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність;
- не надіслав своєчасно копію оскаржуваної постанови.
Від ознайомлення, підпису в протоколі, дачі по ньому письмового пояснення він не відмовлявся. 
Також він не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, та свідки не можуть підтвердити факт керування транспортним засобом. 
Крім того, в апеляційній скарзі апелянт зазначає про те, що акт, який до 01.07.2020 встановлював адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння (ст. 130 КУпАП в редакції до 01.07.2020), був скасований Законом № 2617-VIII з одночасною криміналізацією них дій у ст. 286-1 КК України. 
Відтак Закон № 2617-VIII в цій частині зворотної дії не мас. Проте, оскільки з 03.07.2020 ці дії були декриміналізовані Законом №720-ІХ з одночасним повторним запровадженням адміністративної відповідальності за їх вчинення у новій редакції ст. 130 КУпАП, то Закон №720- IX в цій частині в силу пом`якшення відповідальності має зворотну дію, але виключно на період дії ст. 286-1 КК України (з 01 до 03 липня 2020 року), і не поширюється на правовідносини, які регулювалися ст. 130 КУпАП в редакції до 01.07.2020, оскільки порівняно із цією нормою, яка була скасована з 01.07.2020, не пом`якшує відповідальності, не скасовує таку відповідальність та не покращує становище осіб, які притягаються до відповідальності.
А тому, суд не може приходити до висновку про можливість застосування до водія ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Наголошував на тому, що він не ккерував транспортним засобом. А стояв на узбіччі та чекав друга, який мав забрати автомобіль. Також, він не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі. Зазначив, що йому не було надано достатньо часу на захисника. Також ОСОБА_1 подано клопотання про закриття провадження у зв`язку із скасуванням акту, яким встановлюється адміністративна відповідальність. 

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015  № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).
Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. 
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. 
Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:
поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);
лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Пунктом 6 Розділу 2 Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Із аналізу наведених доказів та норм законодавства слід зробити висновок, що водій транспортного засобу має право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, про що складається відповідний протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п.6 Розділу 1 Інструкції № 1452/735), що в даному випадку і було виконано працівниками поліції.
Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, винність ОСОБА_1 у вчиненні в правопорушення підтверджується доказами, які суд дослідив під час розгляду адміністративної справи, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №119030 від 31.05.2020, яким підтверджується, що саме 30.05.2020 о 23 год. 54 хв. в м. Кропивницькому по вул. Садова, мало місце правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 (а.с. 1);
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , наявних в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відповідно до яких кожен окремо підтвердив, що 31.05.2020 ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер КОР» (а.с. 3-4);
- відеозаписом події, на якому зафіксовано рух транспортного засобу АЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 . З значеного відеозапису можливо встановити, що за кермом транспортного засобу перебував саме ОСОБА_1 . Також на відеозапису зафіксована відмова ОСОБА_1 , в присутності свідків, від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я (а.с. 8).

Оцінюючи досліджені під час розгляду справи докази, апеляційний суд погоджується з висновком судді районного суду про те, що дії працівника поліції є правомірними і відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 та постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а протокол про адміністративне правопорушення щодо наявності в діях  ОСОБА_1 порушень вимог 2.5 ПДР України складений відповідно до вимог чинного законодавства.

Доводи апеляції ОСОБА_1 стосовно того, що суд першої інстанції не надав можливості ознайомитися з відеофіксацією місця події за протоколом про адміністративне правопорушення є такими що не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовується наявним в матеріалах справи клопотанням  ОСОБА_1 від 29.07.2020 про відкладання розгляду справи в якою останній зазначає, як протокол про адміністративне правопорушення та і про пояснення свідків. 
Також не можуть бути задоволено, як підставу для скасування рішення суду першої інстанції не направлення на електронну адресу відео файли, які містяться на диску фіксації адміністративного правопорушення, оскільки розмір таких файлів значно перевищує розмір файлів допустимих направлення таким зв`язком. У зв`язку з чим неможливо направити такі файли на електронну поштову скриньку. Крім того, в суді апеляційної інстанції було переглянуто вказані відеозаписи та реалізоване право на ознайомлення з доказами по справ особою, яка притягається до адміністративної відповідальності

Що стосується апеляційних доводів  ОСОБА_1 стосовно визнання пояснень свідків неналежними доказами з підстав того, що вони не були допитані судом першої інстанції необхідно зазначити наступне. 
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В матеріалах справи наявний відеозапис на підставі якого можливо перевірити, як пояснення свідків так і дії працівників поліції на правомірність та відповідність вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції. 
Перевіркою інформації, яка зафіксована на диску відеозапису апеляційним судом не було встановлено жодних порушень дій працівників поліції та розбіжність в показаннях свідків. Порушення порядку огляду також не було встановлено. 
Отже, враховуючи те, що на відеозаписі зафіксований порядок огляду  ОСОБА_1 , який в свою чергу повністю збігається з поясненнями свідків, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апелянта стосовно визнання пояснень свідків, як неналежних та недопустимих доказів. 
Разом з тим, необхідно зазначити про те, що апелянтом не додано доказу, який би ставив під сумнів показання зазначених свідків та обставини викладені у протоколі. 
Апеляційний суд не має сумнівів стосовно показань вказаних свідків, оскільки вказані свідки з  ОСОБА_1 не знайомі, будь-якої зацікавленості у результатах розгляду справи у них немає.
Враховуючи наведене, апеляційний суд позицію ОСОБА_1 розцінює, як спробу захисту та можливість уникнення від адміністративної відповідальності. 

Твердження апеляції про розгляд справи без  ОСОБА_1 за наявності клопотання про відкладення не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи справа призначалась до розгляду в Ленінському районному суді м. Кіровограда на 17.06.2020, 03.07.2020, 31.07.2020.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, про час та місце розгляду справи в суді, не вжив заходів для явки до суду, надавши немотивоване клопотання про відкладеннія розгляду справи.
Тому суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.
В той же час практика Європейського Суду з прав людини ( зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. За таких підстав суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про необхідність провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З огляду на викладене враховуючи, що районним судом вживалися заходи стосовно належного його повідомлення правопорушника, апеляційний суд залишає без задоволення вимоги  ОСОБА_1 стосовно порушення районний судом вимог КУпАП в частині розгляду справи про адміністративне правопорушення без участі правопорушника. 
Більш того, апеляційний суд поновив строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, тим самим поновив у правах передбачених ст. 268 КУпАП, однак апелянтом не було надано будь-яких додаткових доказів та аргументів стосовно його не винуватості. 
Враховуючи, що в Кропивницькому апеляційному суді поновлено строк для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , тим самим було забезпечено право останнього бути присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в апеляційному суді, надати особисті пояснення, бути заслуханим судом, надати докази що доводять його невинуватість тощо.
Проте, ОСОБА_1 будь яких доказів до апеляційної скарги та в суді апеляційної інстанції, які-б могли вплинути на правильність прийнятого рішення не надав. 
А тому, на думку апеляційного суду районний суд правильно розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення без участі ОСОБА_1 при наявній його заяви про відкладення розгляду, оскільки в матеріалах справи про те, що районним судом вживалися заходи стосовно належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи.

Перевіривши доводи клопотання про закриття провадження у справі, суд доходить висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. 
Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
Пунктом 6 частини 1 статті 247 КУпАП регламентовані випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність. Натомість у результаті внесених змін до ст. 130 КУпАП відповідальність була не скасована, а навпаки посилена.
Разом із тим, оскільки правопорушення вчинено  ОСОБА_1 30.05.2020. 
Тому він підлягає відповідальності на підставі ст. 130 КУпАП, що діяла під час вчинення правопорушення та яка не посилює відповідальності за адміністративне правопорушення. 
При цьому суд враховує, Роз`яснення у зв`язку із законодавчими змінами Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 03.08.2002 року за зверненнями голови Донецького апеляційного суду ОСОБА_4 (вх№290/0/157-20) від 02.07.2020 року та секретаря судової палати з розгляду кримінальних справі Київського апеляційного суду ОСОБА_5 (вх. 289/0/157-20) від 02.07.2020 року щодо вирішення питання про те, чи підлягають з 01 липня 2020 року адміністративній відповідальності за ст.130 КУпАП особи, які вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до 1 липня 2020 року. У даному Роз`ясненні за результатом аналізу норм права чітко зазначено, що суди мають здійснювати розгляд справ про адміністративне правопорушення передбачене ст.130 КУпАП, які було вчинено до 1 липня 2020 року, відповідно до статті КУпАП в редакції, яка діяла на час вчинення таких діянь. 
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Доводи ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення є такими, що не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються відеозапису на якому міститься відмова останнього від підписання протоколу. 

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду є такими, що не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляді та спростовуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відеозаписом події. З вказаних матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 в присутності свідків дійсно відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. 

Апеляційні доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього складу адміністративного правопорушення не можуть бути враховано, оскільки водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Також апеляційний суд не може взяти до уваги доводи ОСОБА_1 про неможливість здійснити поїздку з підстав того, що його транспортний засіб не зачиняється та у нього викрадали акумулятор з авто, оскільки, як вбачається з відеозапису інспектор поліції запропонував ОСОБА_1 проїхати до лікарні, а його транспортним засобом буде охороняти інший екіпаж поліції. 
А тому на думку суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 мав можливість проїхати до лікарні та пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. 

Разом з тим, не можуть бути прийняті до уваги апеляційні доводи ОСОБА_1 стосовно того, що йому не було надано часу на захисника, оскільки, як вбачається з відеозапису з моменту зупинки транспортного засобу та його відмовою від проходження огляду пройшло більше 40 хвили. Зазначений час на думку апеляційного суду є достатнім для прибуття захисника. 

При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 
Врахувавши вказані обставини суд призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим. 
Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено. 
За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245 КУпАП всебічно, повно, об`єктивно з`ясував всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, безпосередньо у судовому засіданні дослідив докази та обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях 
 ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 
Керуючись ст. 294 КУпАП України, -
П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 липня 2020 року, про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Кропивницького
апеляційного суду                                              Р.А. Бондарчук