УХВАЛА
24 вересня 2020 року 
Київ
справа №826/20239/16
адміністративне провадження №К/9901/16511/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Тацій Л.В., 
суддів: Бучик А.Ю., Стеценко С.Г.,   -
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2020 року (прийняту судом у складі: головуючого судді Горяйнова А.М., суддів: Костюк Л.О., Чаку Є.В.) за заявою АТ КБ «Приватбанк» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 05   лютого 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» (далі - ПАТ  «А-БАНК») до Національного банку України (далі - НБУ), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ «Приватбанк» Соловйової Наталії Анатоліївни, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ «Приватбанк» Шевченко Андрія Миколайовича, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ «Приватбанк» Славкіної Марини Анатоліївни, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Міністерства фінансів України, Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК», про визнання протиправними та скасування рішень, поворот їх виконання,   -
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
ПАТ «А-БАНК» звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило:
1) визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 24.06.2016 р. № 47 в частині визнання ПАТ КБ «Приватбанк» пов`язаною особою з ПАТ «А-БАНК»;
2) визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 13.10.2016 р. № 77 в частині визнання ПАТ КБ «Приватбанк» пов`язаною особою з ПАТ «А-БАНК»;
3) визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 13.12.2016 р. № 105 в частині визнання ПАТ  «А-БАНК» пов`язаною особою з ПАТ КБ «Приватбанк»;
4) визнати протиправним та скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ «Приватбанк» Соловйової Н.А. від 20.12.2016 р. № 22 в частині, що стосується прав та інтересів ПАТ «А-БАНК» щодо зупинення/блокування/припинення чи будь-якого іншого обмеження здійснення видаткових (витратних) готівкових та/або безготівкових операцій за депозитними, кореспондентськими чи будь-якими іншими рахунками, відкритими у ПАТ КБ «Приватбанк»;
5) визнати протиправним та скасувати рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про погодження умов придбання акцій додаткової емісії неплатоспроможного ПАТ КБ «Приватбанк» від 20.12.2016 № 2887 в частині, що стосується прав та інтересів ПАТ «А-БАНК»;
6) визнати протиправним та скасувати рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про здійснення розрахунково-касового обслуговування під час тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Приватбанк» від 20.12.2016 № 2891 в частині, що стосується прав та інтересів ПАТ «А-БАНК»;
7) визнати нечинним з моменту укладення договір про придбання акцій від 20.12.2016  № 4/2016 та акт приймання-передавання за вказаним договором, що укладені між ПАТ КБ «Приватбанк», від імені якого діяв Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ КБ «Приватбанк» Славкіної А.М., та ПАТ «А-БАНК», від імені якого діяла Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ КБ «Приватбанк» Шевченко А.М.;
8) визнати нечинним з моменту укладення договір купівлі-продажу акцій банку від 21.12.2016 р. № БВ-744/16/13010-05/131 та акт виконання зобов`язань до вказаного договору, що укладені між Державою Україною в особі Міністерства фінансів України та всіма особами, які станом на 21.12.2016 р. були власниками простих іменних акцій ПАТ КБ «Приватбанк», від імені яких діяла Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ КБ «Приватбанк» Шевченко А.М., в інтересах та за рахунок якої діяло ПАТ АБ «Укргазбанк», в частині, що стосується прав та інтересів ПАТ «А-БАНК»;
9) визнати протиправним та скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ «Приватбанк» Соловйової Н.А. «Про перерахування коштів пов`язаних осіб» від 21.12.2016 р. № 44 в частині, що стосується прав та інтересів ПАТ «А-БАНК»;
10) визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про погодження умов продажу неплатоспроможного банку ПАТ КБ «Приватбанк» від 20.12.2016 р. № 2893 в частині, що стосується прав та інтересів ПАТ «А-БАНК»;
11) стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» 363 645 240,00 грн. в якості суми грошових коштів, списаних з кореспондентських рахунків, 5 785,89 євро, 5 559 754,09 грн. та 15  804,91 доларів США - в якості не нарахованих процентів за користування грошовими коштами ПАТ «А-БАНК» за період з 22.12.2016 по 22.02.2017 на користь ПАТ «А-БАНК», як поворот виконання:
- рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків з такими особами Національного банку України від 13.12.2016 р. № 105,
- рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 24.06.2016 р. № 47,
- рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 13.10.2016 р. № 77,
- рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про погодження умов придбання акцій додаткової емісії неплатоспроможності банку ПАТ КБ «Приватбанк» від 20.12.2016 р. № 2887,
- рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про здійснення розрахунково-касового обслуговування під час тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Приватбанк» від 20.12.2016 р. № 2891,
- договору про придбання акцій від 20.12.2016 р. № 4/2016 та акту приймання-передавання акцій за цим договором,
- договору купівлі-продажу акцій банку від 21.12.2016 № БВ-744/16/13010-05/131 та акту виконання зобов`язань за цим договором,
- рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про погодження умов продажу неплатоспроможного банку ПАТ КБ «Приватбанк» від 20.12.2016 р. № 2893,
- наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ «Приватбанк» Соловйової Н.А. «Про перерахування коштів пов`язаних осіб» від 21.12.2016 р. № 44 в частині, що стосується прав та інтересів ПАТ «А-БАНК».
Короткий зміст судових рішень у цій справі
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2017  року було задоволено адміністративний позов ПАТ «А-БАНК»:
- визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 13 грудня 2016 року № 105 в частині визнання ПАТ «А-БАНК» пов`язаною з ПАТ КБ «Приватбанк» особою;
- визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 24 червня 2016 року № 47 в частині визнання ПАТ КБ «Приватбанк» пов`язаною з ПАТ «А-БАНК» особою;
- визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 13 жовтня 2016 року № 77 в частині визнання ПАТ КБ «Приватбанк» пов`язаною з ПАТ «А-БАНК» особою;
- визнано протиправним та скасовано наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ «Приватбанк» Соловйової Н.А. від 20 грудня 2016 року № 22 «Про заборону видаткових операцій з рахунків пов`язаних осіб» в частині, що стосується ПАТ «А-БАНК» щодо заборони будь-яких видаткових операцій - безготівкових та готівкових, у ПАТ КБ «Приватбанк» та блокування рахунків ПАТ «А-БАНК»;
- визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про погодження умов придбання акцій додаткової емісії неплатоспроможності банку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 20 грудня 2016 року № 2887 в частині, що стосується прав та інтересів ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК»;
- визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про здійснення розрахунково-касового обслуговування під час тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Приватбанк» від 20   грудня 2016 року № 2891 в частині, що стосується прав та інтересів ПАТ «А-БАНК»;
- визнано нечинним з моменту укладення договір про придбання акцій №   4/2016 від 20 грудня 2016 року та акт приймання-передавання за договором про придбання акцій № 4/2016 від 20 грудня 2016 року, що укладені між ПАТ КБ «Приватбанк», від імені якого діяв Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ КБ «Приватбанк» Славкіної М.А. та ПАТ «А-БАНК», від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ КБ «Приватбанк» Шевченко   А.М.;
- визнано нечинним з моменту укладення договір купівлі-продажу акцій банку №   БВ-744/16/13010-05/131 від 21 грудня 2016 року та акт виконання зобов`язань до договору купівлі-продажу акцій банку № БВ-744/16/13010-05/131 від 21 грудня 2016   року, що укладені між Державою в особі Міністерства фінансів України та усіма особами, які станом на 21 грудня 2016 року, були власниками простих іменних акцій ПАТ КБ «Приватбанк», від імені яких діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ КБ «Приватбанк» Шевченко А.М. в інтересах та за рахунок якої діяло ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» в частині, що стосується прав та інтересів ПАТ «А-БАНК»;
- визнано протиправним та скасовано наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Соловйової Н.А. «Про перерахування коштів пов`язаних осіб» від 21  грудня 2016 року № 44 в частині, що стосується прав та інтересів ПАТ «А-БАНК»;
- визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про погодження умов продажу неплатоспроможного банку ПАТ КБ «Приватбанк» № 2893 від 20 грудня 2016 року в частині, що стосується прав та інтересів ПАТ «А-БАНК»;
- стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк»: 363   645   240 грн 00 коп., в якості суми грошових коштів, списаних з кореспондентських рахунків; 5785, 89 євро, 5   559   754   грн 09 коп., 15   804, 91 долари США в якості ненарахованих процентів за користування грошовими коштами за період з 22 грудня 2016 року по 22 лютого 2017 року, на користь ПАТ «А-БАНК» як поворот виконання: рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 13 грудня 2016 року № 105, рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 24 червня 2016 року № 47, рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 13 жовтня 2016 року № 77, рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про погодження умов придбання акцій додаткової емісії неплатоспроможності банку ПАТ КБ «Приватбанк» від 20  грудня 2016 року № 2887, рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про здійснення розрахунково-касового обслуговування під час тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Приватбанк» від 20   грудня 2016 року № 2891, Договору про придбання акцій № 4/2016 від 20 грудня 2016 року та Акту приймання-передавання за Договором про придбання акцій №   4/2016, Договору купівлі-продажу акцій банку № БВ-744/16/13010-05/131 від 21   грудня 2016 року та акту виконання зобов`язань до Договору купівлі-продажу акцій банку № БВ-744/16/13010-05/131 від 21 грудня 2016 року, рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про погодження умов продажу неплатоспроможного банку ПАТ КБ «Приватбанк» № 2893 від 20 грудня 2016 року, наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ «Приватбанк» Соловйової Н.А. «Про перерахування коштів пов`язаних осіб» від 21 грудня 2016 № 44, в частині, що стосується прав та інтересів ПАТ «А-БАНК»;
- присуджено в рівних частинах за рахунок бюджетних асигнувань Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Міністерства фінансів України на користь ПАТ «А-БАНК» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 5   562   556 грн 00 коп.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2018  року апеляційні скарги Національного банку України та ПАТ КБ «Приватбанк» було задоволено частково, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2017 року змінено шляхом викладення абзацу тринадцятого її резолютивної частини у такій редакції: «Присудити в рівних частинах за рахунок бюджетних асигнувань Національного банку України і Міністерства фінансів України та за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ПАТ «А-БАНК» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 5   562   556 грн 00 коп.».
В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17  травня 2017 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 04 вересня 2018 року касаційні скарги Національного банку України, Міністерства фінансів України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ КБ «Приватбанк» були залишені без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2017 року у незміненій частині та постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року - без змін.
У травні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Шостого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року за нововиявленими обставинами.
Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 22 червня 2020 року заяву АТ КБ «Приватбанк» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року - повернув без розгляду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
06 липня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить ухвалу суду апеляційної інстанції від 22 червня 2020 року скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами.
У скарзі посилається на те, що чітко і однозначно слідує факт зміни Київським апеляційним адміністративним судом рішення суду першої інстанції, а саме резолютивної частини щодо розподілу судових витрат.
Проте в оскаржуваній ухвалі зроблено безпідставний і необґрунтований висновок про недотримання АТ КБ «Приватбанк» порядку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та наявність правових підстав для повернення заяви, чим порушено вимоги частини другої статті 365 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Дана норма не містить посилань на те, що, якщо рішення було змінено апеляційним судом не по суті спору, а з процесуальних питань, то за таких обставин заяву слід подавати до суду першої інстанції, який постановив судове рішення.
Зазначає, що у даному випадку, на думку АТ КБ «Приватбанк» мало місце довільне трактування судом апеляційної інстанції в оскаржуваній ухвалі чітко визначеного частиною другою статті 365 КАС України порядку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Оскільки рішення суду першої інстанції було змінено постановою апеляційного суду, перегляду за нововиявленими обставинами підлягає саме вказана постанова, а не рішення суду першої інстанції.
Дана позиція підтверджується і висновком Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду викладеним у постанові від 15.05.2019 у справі №   524/3242/15-ц.
У відзиві на касаційну скаргу НБУ просить її задовольнити, скасувати ухвалу  Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2020 року та направити справу до цього ж суду для вирішення питання про відкриття провадження.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 липня 2020 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Ханова  Р.Ф., судді: Гончарова І.А., Олендер І.Я.
Верховний Суд ухвалою від 08 липня 2020 року задовольнив заяви суддів Ханової  Р.Ф., Гончарової І.А., Олендера І.Я. про самовідвід.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 09 липня 2020 року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 09   липня 2020 року №   1185/0/78-20 визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Бучик А.Ю., Стеценко С.Г., касаційну скаргу передано судді-доповідачу.
Верховний Суд ухвалою від 13 липня 2020 року відкрив касаційне провадження.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у межах доводів касаційної скарги перевірив постановлені у цій справі судові рішення, обговорив доводи касаційної скарги і дійшов висновку про таке.
Як видно з матеріалів справи, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2017 року задоволено адміністративний позов ПАТ «А-БАНК».
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2018  року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2017 року змінено шляхом викладення абзацу тринадцятого її резолютивної частини у такій редакції: «Присудити в рівних частинах за рахунок бюджетних асигнувань Національного банку України і Міністерства фінансів України та за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ПАТ «А-БАНК» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 5   562   556 грн 00 коп.».
В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17  травня 2017 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 04 вересня 2018 року постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2017 року (у незміненій частині) та постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2018   року залишені без змін.
У травні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Шостого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року за нововиявленими обставинами.
Заявник посилався на наявність підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 361 КАС України, для перегляду судового рішення, яким закінчено розгляд справи, з огляду на виявлення істотних для справи обставин, які існували на час розгляду справи, проте не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі АТ КБ «Приватбанк» й іншим учасникам справи. У якості нововиявлених обставин заявник зазначав те, що:
- ОСОБА_1 самостійно визнає та підтверджує той факт, що починаючи, як мінімум, з лютого-березня 2016 року та станом на 19 грудня 2019 року, він являється бенефіціарним власником частки телевізійної групи 1+1 Медіа, зокрема, часток у ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», ТОВ «ГРАВІС-КІНО», ПАТ «Телекомпанія «ТЕТ»;
- розмір частки ОСОБА_1 в телевізійній групі 1+1 Медіа, що включає ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», ТОВ «ГРАВІС-КІНО» та ПАТ «Телекомпанія «ТЕТ», становить 25 %;
- володіння часткою в телевізійній групі 1+1 Медіа, а відтак, і в ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», ТОВ «ГРАВІС-КІНО», ПАТ «Телекомпанія «ТЕТ», здійснювалося ОСОБА_1 через володіння часткою в компанії VOLVIK VENTURES LTD;
- ОСОБА_1 є кінцевим бенефіціарним власником компанії VOLVIK VENTURES LTD;
- в лютому-березні 2016 року ОСОБА_1 , як бенефіціарним власником частки телевізійної групи 1+1 Медіа, зокрема ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», ТОВ «ГРАВІС-КІНО», ПАТ «Телекомпанія «ТЕТ», вчинялися дії на її відчуження на підставі правочину.
Повертаючи заяву АТ КБ «Приватбанк» про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року за нововиявленими обставинами, суд апеляційної інстанції виходив із того, що, оскільки постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2017 року у частині задоволення позовних вимог ПАТ «А-БАНК» була залишена без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, при вирішенні питання щодо порядку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід керуватися частиною першою статті 365 КАС України. Отже, за нововиявленими обставинами з підстав, зазначених АТ КБ «Приватбанк», може бути переглянута саме постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2017   року.
Відтак, заява АТ КБ «Приватбанк» про перегляд судового рішення у справі №  826/20239/16 за нововиявленими обставинами подана із порушенням порядку, що встановлений статтею 365 КАС України.
Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду при розгляді справи встановила, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду раніше ухвалив рішення - постанову від 15 травня 2019 року у справі №   524/3242/15-ц - у якому викладено висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
Так, у зазначеній справі встановлено, що у квітні 2015 року ОСОБА_2    звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_3 , про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11  грудня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Розірвано договір на обслуговування карткового рахунку   № НОМЕР_1 , укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 18 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення суду першої інстанції змінено в частині розподілу судових витрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду   від   12 квітня 2018 року   касаційну скаргу  ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Автозаводського районного суду м.  Кременчука Полтавської області від 11 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 18 лютого 2016 року   залишено без змін.
У липні 2018 року    ОСОБА_2    звернувся до   Автозаводського районного суду м.  Кременчука Полтавської області   із заявою про перегляд рішення  Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11  грудня 2015 року   за нововиявленими обставинами.
Враховуючи зазначені обставини, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду проаналізував норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), які регулюють питання порядку та підстав перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, та дійшов висновку про те, що на порушення вимог статей 423, 425, 429 ЦПК України суди, переглядаючи судові рішення суду першої інстанції, ухвалені за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд  рішення   Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 грудня 2015 року, зазначені вимоги процесуального закону не врахували і не звернули уваги на те, що   судом, який ухвалив рішення по суті спору і до компетенції якого належить здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, передбаченими пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 ЦПК України, є суд апеляційної інстанції, який ухвалив власне рішення, а не суд першої інстанції.
Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне відступити від зазначеного висновку у справі №   524/3242/15-ц з таких підстав.
Питання перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами у цивільному процесі врегульовано главою 3 розділу V ЦПК України.
Згідно з частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Порядок подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами встановлено у статті 425 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті цієї статті заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу,   подається до суду, який ухвалив судове рішення.
Частиною другою статті 425 ЦПК України передбачено, що заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті,   якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.
В адміністративному ж процесі питання перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами врегульовано главою 3 розділу ІІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Порядок подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами встановлено у статті 365 КАС України.
Відповідно до частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.
Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї ж інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.
Отже, норми процесуального права, які встановлюють порядок подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами як у цивільному так і в адміністративному судочинстві є подібними, понад те аналогічні норми містяться і у статтях 320-322 Господарського процесуального кодексу України, отже фактично законодавець уніфікував засади процесуального порядку перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами у зазначених видах судочинства.
Поняття «нововиявлені обставини» не є новим і до 15 грудня 2017 року норми, які регулювали перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в адміністративному процесі, існували в іншій редакції, проте підстави, завдання (призначення) та предмет доказування у цьому особливому виді провадження незмінні.
Так, порядок подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (стаття 249 КАС України, у редакції чинній до 15.12.2017) передбачав, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку при вирішенні справи внаслідок незнання про існування цієї обставини.
Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи за нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - це факультативна стадія адміністративного процесу, під час якої суд, що ухвалив судове рішення, після набрання ним законної сили, переглядає його з ініціативи осіб, які брали участь у справі у зв`язку з виявленням істотних обставин, що існували, але не були їм відомі на час вирішення справи.
До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:
- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового  рішення, про перегляд якого подається заява;
- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;
- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.
Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ.
Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.
Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 361 КАС України судове рішення, що набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими обставинами. Такий перегляд є процесуальним засобом перевірки правильності судових рішень, що має забезпечувати їх законність і обґрунтованість, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними своїх повноважень на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а також і на виконання завдань і досягнення мети адміністративного судочинства.
Виходячи зі змісту закону повноваження суду на цей перегляд стосується лише тих рішень, якими закінчено розгляд справи та які набрали законної сили.
Предметом перегляду справи за нововиявленими обставинами, як правило, є рішення суду першої інстанції.
В адміністративному процесі відповідно до статті 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується прийняттям постанови.
Якщо взяти до уваги інститут виконання судових рішень, то як в цивільному, господарському так і в адміністративному процесі судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України. 
У справі, що розглядається, так і у справі, у якій викладено правовий висновок Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, саме суд першої інстанції вирішив спір по суті та постановив рішення, яке набрало законної сили після прийняття постанови (рішення) суду апеляційної інстанції про залишення його без змін у частині вирішення спору по суті.
Додатковим аргументом на захист цієї позиції є те, що зверненню до виконання підлягає саме рішення суду першої інстанції, яким задоволено позов, і яке набрало законної сили з моменту прийняття постанови суду апеляційної інстанції.
Отже, аналіз зазначених вище норм процесуального права дає підстави для висновку, що саме рішення суду першої інстанції у частині залишеній без змін може бути предметом перегляду за нововиявленими обставинами у суді першої інстанції, у разі, якщо суди апеляційної чи касаційної інстанцій змінять рішення суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, саме в цій частині може бути предметом перегляду судові рішення судів апеляційної чи касаційної інстанцій, оскільки в цій частині рішення суду першої інстанції скасовано.
Буквальне тлумачення змісту частини другої статті 365 КАС України є недоречним і таким, що суперечить меті запровадження інституту перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.
Так, відповідно до частини другої статті 369 КАС України з набранням законної сили новим судовим рішенням в адміністративній справі втрачають законну силу судові рішення інших адміністративних судів у цій справі.
Отже, є юридично неправильною ситуація коли втрачає законну силу рішення суду першої інстанції, ухвалене по суті спору, оскільки набрало законної сили нове рішення суду апеляційної інстанції, яким за результатами перегляду за нововиявленими обставинами скасовано свою ж постанову, якою перевірено рішення суду першої інстанції по суті та залишено без змін.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.
З огляду, серед іншого, і на предмет доказування під час перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами (дослідження фактичних даних, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, надання оцінки істотності цих обставин, тобто, якби суд їх міг урахувати при вирішенні справи, то цією чи іншою мірою це вплинуло б на результат вирішення справи), факт зміни судового рішення першої інстанції у частині позовних вимог, дає, на переконання колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, підстави вважати, що перегляд постанови суду апеляційної інстанції може бути здійснений у зміненій чи скасованій цією постановою частині рішення суду першої інстанції. Тому, оскільки у справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції залишив без змін рішення суду першої інстанції про задоволення позову та змінив це рішення лише у частині розподілу судових витрат, судом, який ухвалив рішення по суті спору і до компетенції якого належить здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 КАС України,  є суд першої інстанції, який ухвалив рішення по суті спору, а не суд апеляційної інстанції.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 15 травня 2019 року у справі №   524/3242/15-ц, про те, що, у разі коли суд апеляційної інстанції змінив рішення суду першої інстанції у частині розподілу судових витрат, а у решті залишив без змін, судом, який ухвалив рішення по суті спору і до компетенції якого належить здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, передбаченими пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 ЦПК України, є суд апеляційної інстанції, який ухвалив власне рішення, а не суд першої інстанції.
Відповідно до частини третьої   статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України   суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.
Згідно з частинами першою та четвертою   статті 347 КАС   питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій-четвертій   статті 346 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій   статті 346 цього Кодексу.
За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді дійшла висновку про наявність підстав для передачі справи №   826/20239/16 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Керуючись, статтями 346,   347 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
постановив:
Справу №      826/20239/16 за заявою АТ КБ «Приватбанк» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 05   лютого 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ «Приватбанк» Соловйової Наталії Анатоліївни, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ «Приватбанк» Шевченко Андрія Миколайовича, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ КБ «Приватбанк» Славкіної Марини Анатоліївни, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Міністерства фінансів України, Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК», про визнання протиправними та скасування рішень, поворот їх виконання, передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                                    Л.В. Тацій
Судді          :                                                                                                    А.Ю. Бучик 
                                                                                                              С.Г. Стеценко