ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року	Львів	Справа № 1.380.2019.006148 пров. № А/857/3833/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді                                                  Кушнерика М.П.
суддів                                                                       Гінди О.М., Курильця А.Р. 
за участю секретаря судового засідання                      Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року, прийняте суддею Кухар Н.А. в м.Львові о 11 годині 01 хвилині, повний текст складено 17 лютого 2020 року, у справі № 1.380.2019.006148 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Львівська міська рада про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

                                                      В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Інспекції державного архітектурно – будівельного контролю у м. Львові про відмову у реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації (господарської будівлі, позначеної в технічному паспорті літ. Б-1, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Євремова, 81); зобов`язати Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові повторно розглянути питання про реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації (господарської будівлі, позначеної в технічному паспорті літ. Б-1, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Єфремова, 81). 
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що Інспекція державного архітектурно – будівельного контролю у м. Львові листом від 04.09.2019 року № 0006-3015 в реєстрації декларації відмовила, з покликанням на те, що інформація подана в декларації про готовність об`єкта до експлуатації (господарська будівля Б-1) не відповідає вимогам п.1 р.1 Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово – комунального господарства України 03 липня 2018 року № 158, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 серпня 2018 року за № 976/32428. Вважає, що було незаконно позбавлено права набути у власність створене нею майно, а така відмова суперечить вимогам Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року, в задоволенні позову відмовлено.
Позивач оскаржила рішення суду з підстав неповного з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що предметом спору є правомірність відмови у реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
Вважає, що до застосування підлягали ч.2 ст.2 КАС та п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядок проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житло-комунального господарства України від 03 липня 2018 року № 158, зареєстрованого в Міністерства юстиції України 28 серпня 2018 р. за № 976/32428, а для розподілу земель за цільовим призначення ч.1 ст.19 Земельного кодексу України.
Суд першої інстанції здійснив підміну понять «цільове призначення земель» та «види використання за цільовим призначенням», чим встановив по відношенню до позивача більші вимоги, ніж перебачено законом. 
Просить скасувати рішення суду і прийняти нове, яким позов задоволити.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Заслухавши суддю-доповідача, позивачку та її представників, які просять задоволити апеляційну скаргу, представника відповідача, яка просить залишити без змін рішення суду, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 28 серпня 2019 року подала до Інспекції державного архітектурно – будівельного контролю у м. Львові декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, а саме госпбудівля Б-1 квартири АДРЕСА_1 . 
У поданій декларації про готовність об`єкта до експлуатації позивачем вказано госпбудівля Б-1 квартири АДРЕСА_1 . 
За результатами розгляду поданої заяви № 3-Б-97652/АП – 0006 від 28.08.2019 року, Інспекція державного архітектурно – будівельного контролю у м. Львові листом від 04.09.2019 року за № 0006-3015 повідомила позивача про відмову у реєстрації документа. Даний лист обґрунтовано тим, що  згідно інформації, що зазначена в поданій декларації про готовність об`єкта до експлуатації, об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 ) не відповідає вимогам пункту 1 розділу І Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, що затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово – комунального господарства України 03 липня 2018 року № 158, оскільки Порядок передбачає прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1).  
Позивач не погодившись з відмовою відповідача у реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації (господарської будівлі, позначеної в технічному паспорті літ.Б-1, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул.Єфремова,81) звернулась до суду.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, при винесені рішення про відмову у реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації (господарської будівлі, позначеної в технічному паспорті літ. Б-1, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Євремова, 81), діяла на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що визначений Законом України “Про регулювання містобудівної діяльності” та у відповідності до Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, який затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 липня 2018 року № 158.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлено Законом України “Про регулювання містобудівної діяльності” від 17 лютого 2011 року № 3038-VI, (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
Відповідно до п.9 розділу V Прикінцевих положень Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” визначено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів; збудовані до 12 березня 2011 року будівлі і споруди сільськогосподарського призначення.
Порядок прийняття в експлуатацію таких об`єктів і проведення технічного обстеження визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. При цьому технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно проводиться в ході їх технічної інвентаризації з відповідною відміткою в технічному паспорті.
До власників (користувачів) земельних ділянок, які відповідно до цього пункту подали документи про прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт об`єктів будівництва, штрафні санкції за виконання будівельних робіт без отримання документів, що дають право на їх виконання, та за експлуатацію або використання об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, не застосовуються.
На виконання даної норми, наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 липня 2018 року № 158, затверджено Порядок проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт (далі – Порядок).
Процедура спрощеного прийняття до експлуатації самочинно збудованих об`єктів, які за технічними характеристиками та датою будівництва відповідають критеріям, наведеним у п.9 розділу V Прикінцеві положення Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” не обмежена часом.
Технічне обстеження об`єктів проводиться відповідно до цього Порядку, будівельних норм, стандартів, нормативних документів і правил, затверджених згідно із законодавством (п.1 Порядку).
Судом встановлено і не заперечується сторонами, що житловий будинок, знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та складається з трьох квартир. Для обслуговування будинку АДРЕСА_3 ЛМР ДТ № 590 від 11.05.1953 р., виділено земельну ділянку площею 1165,7 кв.м., що підтверджується архівним витягом № Б-247 від 14.02.2019 року. Будинок АДРЕСА_3 та його прибудинкова територія є огородженими, має АДРЕСА_4 , яка при цьому має ще окрему браму для в`їзду автомобіля до гаражу. 
Позивачка є співвласницею квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 144,9 кв.м., житловою 74, 6 км.м. та нежитловою - 66,4 кв.м, що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 08.08.2011 р.; витягом про державну реєстрацію прав; архівним витягом № Б-247 від 14.02.2019 року; довідкою ОКП ЛОР БТІ № 1/1423 від 11.02.2019 року; звітом про оцінку нерухомого майна; технічним паспортом. У 2014 році на прибудинковій території позивачка – ОСОБА_1 , збудувала господарську будівлю та замовила її технічне обстеження, яким встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації об`єкта. Оглянуто його основні несучі та огороджувальні конструкції госпбудівлі Б-1 квартири АДРЕСА_1 . 
За приписами ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в)  землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Згідно розділу ІІ Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548, прибудинкова територія багатоквартирного житлового будинку не тотожна за цільовим призначенням присадибній ділянці. Тобто, земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельна ділянка для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку є різними видами за критерієм – цільове призначення.
Згідно п.6 ч.1 ст.1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку - частини 1, 2 статті 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".
Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що об`єкт господарська будівля Б-1 квартири 4 на вул. АДРЕСА_3 не відповідає умовам визначеним у пункті 9 Прикінцеві положення Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності” та у Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, а тому не підлягає прийняттю в експлуатацію за спрощеною процедурою і відповідачем підставно відмовлено у реєстрації такого документа.  
Щодо покликання позивача на те, що відповідачем не наведено підстав для відмови, визначених ч.7 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», то таке спростовується вищевикладеним.
Суд апеляційної інстанції при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №  4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №  303-A, п. 29).
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна  сторона  повинна  довести  ті  обставини,  на  яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то воно не може бути скасоване чи змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

керуючись ст.243 ч.3, ст.ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

                                                      П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.006148, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 13.07.20