КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

		

справа №362/5691/19                                                                        Головуючий у І інстанції - Марчук О.Л.  
апеляційне провадження №22-ц/824/3301/2020                              Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
10 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Гуля В.В.,
суддів  Сушко Л.П., Сліпченка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-              
                                       
                                                                  встановив:
 
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначив, що за рішенням суду з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання їх дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.
Зазначив, що через наявність стягнень з нього аліментів на утримання ще й іншої дитини, його сімейний і матеріальний стан змінився, а також він має незадовільний стан здоров`я і проживає разом із батьком. Також, зазначив, що він офіційно працевлаштований, а розмір його заробітної плати є незначним.
У зв`язку з цим позивач вказує, що він не має можливості сплачувати аліменти у встановленому рішенням суду розмірі, а тому просить його зменшити до 1/6 частини заробітку.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року позов задоволено частково. Зменшено розмір аліментів стягнутих з  

ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2  на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/3 на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок у відшкодування судових витрат.
 Не погоджуючись з вказаним рішення ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення  суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
    Апеляційну скаргу мотивувала тим, що відповідно до рішення Вінницького міського суду від 15 травня 2019 року змінено розмір аліментів, визначених рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 24 листопада 2009 року та стягнуто з нього на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. 
Окрім того зазначає, що його матеріальне становище змінилось, тому вважає, що розмір аліментів має бути зменшений з 1/3 частки на 1/6 частину від усіх видів заробітку.
Зазначає, що офіційно трудовлаштований і отримує заробіток в розмірі біля 4500 грн. Разом з тим на сплату аліментів по двох виконавчих листам має сплачувати більшу частину своєї заробітної плати.
Вказує також, що зареєстрований та проживає разом з батьком та має сплачувати комунальні платежі на квартиру біля  1000 грн, а у зимовий період набагато більше.
Також вказує, що має проблеми з здоров`ям у зв`язку з чим йому призначене тривале лікування яке потребує значних коштів.  
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона зазначає, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване та підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Звертає увагу на те, що на її утриманні знаходиться неповнолітній син від першого шлюбу, який згідно протоколу обстеження має вади серця, що потребує додаткових матеріальних витрат.
Разом з сім`єю  відповідачки  проживає її рідна баба ОСОБА_6 , інвалід ІІ групи є самотньою та потребує стороннього догляду, який надає їй відповідачка, що підтверджується довідкою Здорівської сільської ради №34/02-08 від 20.01.2020 року.
 
Також зазначає, що на її піклуванні та утриманні знаходиться самотня мати, яка є інвалідом ІІ групи, що підтверджується довідкою №0766249.
Вказує, що факт наявності у позивача іншої дитини, якій він сплачує аліменти не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням розміру аліментів.
Посилання позивача на невеликий розмір заробітку не позбавляє його обов`язку виконувати свої батьківські обов`язки належним чином, позивач не є інвалідом та може працювати на більш оплачуваній посаді. 
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
 
Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
   Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
  Судом першої інстанції встановлено, що за виконавчим листом від 23.08.2017 року, виданого на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.06.2017 року стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно (а.с. 8, 25 - 26).
      Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.05.2019 року стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно (а.с. 23 - 24).
З наданих позивачем на підтвердження своїх вимог письмових доказів, а саме: довідок №№ 15 і 95 від 22 серпня 2019 року Державної установи Стрижавська виправна колонія (№ 81)», вбачається, що він був звільнений з останнього місця роботи 31 травня 2019 року (а.с. 14, 15).
Вказана обставина, на переконання суду безпосередньо вказує на те, що з дати стягнення аліментів за рішенням суду від 20.06.2017 року, змінився матеріальний стан позивача, як платника аліментів, оскільки він втратив роботу за офіційним місцем працевлаштування, у зв`язку з цим не отримує постійний дохід у вигляді щомісячної заробітної плати.
Також, під час розгляду справи, із змісту наданих позивачем медичних документів судом встановлено, що його стан здоров`я є незадовільним і має тенденцію до погіршення (а.с. 16 - 21).
Таким чином, у позивача станом на час розгляду даної справи змінився матеріальний стан і стан здоров`я, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що це утруднює здатність останнього сплачувати аліменти за рішенням суду на користь відповідача.
     Тобто, існують передбачені статтею 192 Сімейного кодексу України, підстави для зменшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.
Отже, з врахуванням вимог наведених норм сімейного законодавства, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про необхідність зменшення аліментів у зв`язку із зміною матеріального стану платника аліментів.
        Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
 
       Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
 
Відповідно до ст.. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
 
Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
 
За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.
Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.
Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
 
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
 
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. (Постанова КЦС ВС від 11.03.2020 № 759/10277/1 (61-22317св19)).
Таким чином, з врахуванням обставин справи та вимог наведених норм сімейного законодавства, суд обґрунтованого прийшов до висновку про необхідність зменшення розміру аліментів стягнутих з позивача на користь відповідача з 1/3 на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.
Зменшений судом розмір є необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного        розвитку дитини, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не є підставою для скасування рішення суду, оскільки суд першої інстанції прийняв до уваги матеріальний стан та стан здоров`я та обґрунтовано прийшов до висновку про зменшення розміру аліментів саме у такому розмірі.  
 
Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
 
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
 
Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

 

 
Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, - 
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
 
 Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2019 року залишити без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.
 
Суддя-доповідач                                                      В.В. Гуль
 
Судді                                                                         Л.П. Сушко
 
                                                                                   О.І. Сліпченко