ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 р.	Справа № 440/4268/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 року, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова,  м. Полтава, повний текст складено 03.03.20 року по справі № 440/4268/19
          за позовом       Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ"  
          до       Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області ,       Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області               
          про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
06 листопада 2019 року позивач ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0031315112 від 29 липня 2019 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що контролюючий орган протиправно ставить йому у вину несвоєчасну сплату суми узгодженого грошового зобов`язання з екологічного податку за І квартал 2019 року.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2020р. адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцька ТЕЦ"  до Головного управління ДФС у Полтавській області , Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ЄДРПОУ 43142831) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено. Визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області № 0031315112 від 29 липня 2019 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головним управлінням Державної податкової служби у Полтавській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Зазначає, що ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» до податкового органу подано лист від 24.05.2019 № 01/1509 пре перекид коштів з розрахункового рахунку «Надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення» на рахунок «Надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти». Проте, вказаний лист позивачем було подано після сплину граничного терміну сплати 20.05.2019, у зв`язку з чим після перекиду коштів в інтегрованій картці платника податку ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» в автоматичному режимі нарахована штрафна санкція в сум 16437,70 грн. З урахуванням вищевикладеного, 29.07.2019 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення № 0031315112, яким визначено штрафну санкцію в розмірі 16437,70 грн. та 29.07.2019 направлено позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Зазначає, що враховуючи, що сума податкових зобов`язань з екологічного податку за 1 квартал 2019 року у сумі. 164376,97 грн позивачем задекларована самостійно, то така сума є узгодженою, в зв`язку з чим до відповідача за несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов`язання з екологічного податку застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 16437,70грн. Вищевказані доводи не враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення у справі №440/4268/19. Враховуючи наведене просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 у справі № 440/4268/19 та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ» відмовити.
Від ТОВ «Кременчуцька ТЕЦ», до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що заперечує щодо змісту і вимог апеляційної скарги. Вказує, що рішення суду першої інстанції  у повному обсязі відповідає чинному законодавству, прийнято з дотриманням та у повній відповідності нормам матеріального та процесуального права.
Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи . 
Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши  рішення  суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" зареєстроване як юридична особа 11 червня 2018 року, яка здійснює свою господарську діяльність у сфері виробництва електроенергії; позивач є платником екологічного податку.
10 квітня 2019 року ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" подано до контролюючого органу податкову декларацію з екологічного податку за І квартал 2019 року, у якому визначено суму, яка підлягає сплаті за вказаний період, в розмірі 3 454 716,78 грн. (за види забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в сумі 72 4095,73 грн., за види забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в сумі 2 566 244,08 грн.; за скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти в сумі 164 376,97 грн.) (а.с. 22-25).
17 травня 2019 року позивачем забезпечено сплату визначеної суми податкових зобов`язань з екологічного податку на підставі платіжних доручень № 720407, № 720408, № 720406, № 720405.
Відтак, сума податкового зобов`язання з екологічного податку за І квартал 2019 року в повному обсязі (3 454 716,78 грн.) надійшла на рахунок 31119167016008, код класифікації доходів бюджету 19011000 згідно платіжного доручення № 720407 від 17 травня 2019 року в сумі 2 566 244,08 грн; на рахунок 33116362016008, код класифікації доходів бюджету 19010100 згідно платіжного доручення № 720408 від 17 травня 2019 року в сумі 888 194,44 грн; на рахунок 33116362016008, код класифікації доходів бюджету 19010100 згідно платіжного доручення № 720405 від 17 травня 2019 року в сумі 20,97 грн; на рахунок 33116362016008, код класифікації доходів бюджету 19010100 згідно платіжного доручення № 720406 від 17 травня 2019 року в сумі 257,29 грн.
Разом із тим, екологічний податок за скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти в сумі 164 376,97 грн. позивачу належало сплатити на рахунок 33115363016008 код класифікації доходів бюджету 19010200.
Вищевказані обставини стали підставою для звернення ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" із заявою від 24 травня 2019 року про перерахування сплаченого на помилково зазначений бюджетний рахунок суми екологічного податку за скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти в сумі 164 376,97 грн. на належний.
Відповідач вимоги вищевказаного звернення виконав, однак розцінив таку операцію як порушення строків сплати ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з екологічного податку за І квартал 2019 року.
Так, 01 липня 2019 року контролюючим органом проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з екологічного податку ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" за І квартал 2019 року, результати якої оформлено актом № 21747/16-31-51-12-14/42225136 від 01 липня 2019 року (а.с. 12-13). За висновками акта перевірки, контролюючий орган встановив факт несвоєчасної сплати позивачем узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з екологічного податку ТОВ "Кременчуцька ТЕЦ" за І квартал 2019 року.
На підставі вищевказаного акта перевірки відповідач виніс спірне податкове повідомлення-рішення № 0031315112 від 29 липня 2019 року про застосування до позивача штрафу 16 437,70 грн. за порушення строків сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з екологічного податку.
Позивач, не погодившись із зазначеним рішенням, оскаржив останнє до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що помилкове зазначення рахунку під час сплати податку не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми у визначений Законом України № 2464-VI строк, а відтак і для застосування штрафних санкцій та пені.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Підпунктом 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено податкове зобов`язання як сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір па підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з п.п. 36.1, 36.5 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідно пункту 240.1 статті 240 Податкового кодексу України платниками податку є суб`єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються: викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення; скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти; розміщення відходів (крім розміщення окремих видів (класів) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об`єктах) суб`єктів господарювання); утворення радіоактивних відходів (включаючи вже накопичені); тимчасове зберігання радіоактивних відходів їх виробниками понад установлений особливими умовами ліцензії строк.
Згідно з пунктом 250.1 статті 250 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному кварталу.
Пунктом 250.2 статті 250 Податкового кодексу України передбачено, що платники податку складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації: за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, скиди забруднюючих речовин у водні об`єкти, розміщення протягом звітного кварталу відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах - за місцем розміщення стаціонарних джерел, спеціально відведених для цього місць чи об`єктів; за утворення радіоактивних відходів та тимчасове зберігання радіоактивних відходів понад установлений особливими умовами ліцензії строк - за місцем перебування платника на податковому обліку у контролюючих органах.
За змістом пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 249.2 ст. 249 Податкового кодексу України, у разі якщо під час провадження господарської діяльності платником податку здійснюються різні види забруднення навколишнього природного середовища та/або забруднення різними видами забруднюючих речовин, такий платник зобов`язаний визначати суму податку окремо за кожним видом забруднення та/або за кожним видом забруднюючої речовини.
За правилами пункту 250.5 статті 250 Податкового кодексу України платники податку перераховують суми податку, що справляється за викиди, скиди забруднюючих речовин та розміщення відходів, одним платіжним дорученням на рахунки, відкриті в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, які забезпечують розподіл цих коштів у співвідношенні, визначеному законом.
Пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Таким чином, за несплату платником податків узгодженого податкового зобов`язання у встановлений Податковим кодексом України термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.
Матеріали справи свідчать, що позивачем подано до контролюючого органу податкову декларацію з екологічного податку, а також забезпечено повну сплату узгодженого податкового зобов`язання до бюджету в строк, передбачений Податковим кодексом України, однак помилково сума самостійно визначеного зобов`язання платником сплачена екологічний податок за скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти в сумі 164 376,97 грн., яку позивачу належало сплатити на рахунок 33115363016008 код класифікації доходів бюджету 19010200 останнім сплачена на рахунок 33116362016008 код класифікації доходів бюджету 19010100.
У подальшому вищевказаний недолік був усунутий за ініціативи позивача.
Платіжні доручення № 720407 від 17 травня 2019 року,  № 720408 від 17 травня 2019 року підтверджують своєчасність і повноту сплати позивачем до бюджету узгодженого грошового зобов`язання з екологічного податку за перший квартал 2019 рік у визначеній сумі, тому спростовує наявність визначених у п. 126.1 ст. 126 ПК України підстав для застосування штрафних санкцій.
Колегія суддів зазначає, що та обставина, що кошти були перераховані на інший рахунок 33116362016008, а не на рахунок 33115363016008, не є достатньою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений ПК України строк, а відтак і для застосування на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК України штрафних санкцій, оскільки сплачені позивачем кошти були зараховані до відповідного бюджету і недоїмки перед бюджетом не виникло.
Отже, податок перерахований до бюджету 17.05.2019 року, тобто за 3 днів до граничного строку сплати із призначенням платежу - " Екологічний податок за 1 квартал 2019р.".
Відповідно до статті 109 Податкового Кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Колегія суддів зазначає, що для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк, передбачений Податковим кодексом України, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету.
Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений чинним податковим законодавством, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а тому не може бути підставою для притягнення платника до відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату податків, зборів чи інших обов`язкових платежів.
Допущена позивачем помилка в номері розрахункового рахунку не свідчить про несплату необхідної суми податку у визначений законодавством строк та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому, оскільки кошти в подальшому у будь-якому разі підлягали перерахуванню на єдиний казначейський рахунок. До того ж, згодом така помилка була виявлена платником, який вжив відповідні заходи щодо спрямування коштів за належністю.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі №822/3323/17 та від 16 квітня 2019 року у справі №826/1096/16, від 10 серпня 2018 року по справі № 826/11681/16.
З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права та висновків, викладених у постановах Верховного Суду, колегія суддів вважає, що оскаржуване податкове повідомлення рішення винесено відповідачем необґрунтовано, за відсутності підстав для застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених п.126.1 ст.126 ПК України, є протиправним та підлягає скасуванню.
Враховуючи вищенаведене, доводи Головного управління ДФС у Полтавській області про правомірність  податкового повідомлення-рішення № 0031315112 від 29 липня 2019 року  є помилковими.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є  справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. 
Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2020 року по справі № 440/4268/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України

Головуючий суддя 	(підпис)	А.М. Григоров	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  20.07.2020 року