Ухвала
Іменем України
 
10 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 225/2258/20
провадження № 51-4308ск20
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючої               ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 12 серпня 2020 року,
 
встановив:
 
Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 26 травня 2020 року клопотання засудженого ОСОБА_4 задоволено частково – зараховано йому в строк відбування покарання за вироком Селидівського міського суду Донецької області від 04 серпня 2016 року  строк попереднього ув`язнення з 21 червня                       2017 року по 07 вересня 2017 року у відповідності до ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
 
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 12 серпня 2020 року вищезазначену ухвалу місцевого суду залишено без змін. 
 
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції, просить зарахувати, на його думку, строк попереднього ув`язнення (період з 07 вересня 2017 року по 22 жовтня 2017 року, з 06 грудня 2017 року по 22 лютого 2018 року, з 26 листопада 2018 року по 30 січня 2020 року) у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. 
 
Перевіривши доводи касаційної скарги та додану до неїкопію  судового рішення стосовно ОСОБА_4 , колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.
 
Згідно з ч. 2 ст. 19, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та іншими законами України;однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
 
Зазначені норми гарантують право на касаційне оскарження судового рішення тільки у випадках, прямо визначених законом.
 
Статтею 424 КПК України визначений вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку.
 
Згідно частин 1, 2 вказаної норми процесуального закону у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
 
Водночас, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України поняттям кримінального провадження охоплюється досудове провадження і судове провадження, а п. 24 цієї статті визначає судове провадження як кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами. 
 
Таким чином, кримінальне провадження не включає стадію виконання судових рішень, а тому судові рішення, постановлені на цій стадії, не відносяться до рішень, які підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень ст. 424 КПК України.
 
Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що воно стосуються питань, пов`язаних із виконанням вироку і постановлені відповідно до розділу VIII «Виконання судових рішень» КПК України. 
 
Відповідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. 
 
Частиною 6 вказаної статті КПК України визначено, що за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.
 
Таким чином, з урахуванням положень п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, ухвали суду першої інстанції та ухвали апеляційної інстанції постановлені за наслідками розгляду клопотання (подання) про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, не підлягають касаційному оскарженню, оскільки таке оскарження не передбачено ст. 539 КПК України. 
 
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
 
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга засудженого подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку, Верховний Суд, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України вважає, за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження. 
 
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України,  Суд

постановив:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 12 серпня 2020 року. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
ОСОБА_1                                                        ОСОБА_2                                   ОСОБА_3