УХВАЛА 
 
16 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 295/13887/18-ц
провадження № 61-11735св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
позивач -  ОСОБА_2 ,
представник позивачів -  ОСОБА_3 ,
відповідач -  ОСОБА_4 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира 
від 20 березня 2019 року у складі судді Слюсарчук Н. Ф. та постанову Житомирського апеляційного суду від 22 травня 2019 року у складі колегії суддів: Миніч Т. І., Павицької Т. М., Трояновської Г. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , через свого представника ОСОБА_3 , звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , у якому просили усунути перешкоди у здійсненні ними права власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_4 
без надання іншого житла. 
 
На обґрунтування заявлених вимог зазначали, що відповідач, колишня дружина ОСОБА_1 , хоча і зареєстрована за вказаною адресою, проте тривалий час у квартирі не проживає, що в свою чергу створює позивачам, як співвласникам квартири, перешкоди у праві власності. 
 
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20 березня 2019 року           у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено         за безпідставністю.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того,              що відповідач на законних підставах набула права користування спірною квартирою, була вселена до квартири як член сім`ї співвласника квартири            та зареєструвала у встановленому порядку своє місце проживання за адресою цієї квартири, а відтак має право проживати у квартирі АДРЕСА_1 , користуватись нею на власний розсуд, оскільки не визнана судом такою, що втратила права користування житлом.
 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 22 травня 2019 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 березня 2019 року залишено 
без змін.
 
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та вважав,           що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене              з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
 
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 14 червня 2019 року засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені яких діє 
представник -  адвокат Ярош В. В., посилаючись на порушення судами норм процесуального права     й неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 березня 
2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 22 травня 
2019 року скасувати й ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги             ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.
 
На обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 посилаються на те, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального права, висновки судів суперечать правовим висновкам Верховного Суду, що призвело до незаконної відмови у захисті права власників майна на усунення існуючих перешкод. 
 
Зокрема зазначають, що обставиною, яка стала підставою для реєстрації відповідача у належній їм квартирі було укладення між нею та ОСОБА_1 шлюбу. Шлюб розірвано рішенням суду від 16 лютого 2016 року, яке набрало законної сили, а тому, на думку заявників, із дня набрання вказаним судовим рішенням законної сили припинила існувати обставина, яка була підставою для встановлення сервітуту, тобто права відповідача на користування квартирою позивачів і реєстрацію у вказаній квартирі. 
 
Крім того, заявники вважають, що наявність рішення суду про вселення відповідача у квартиру позивачів не є перешкодою для звернення співвласників з позовом про виселення ОСОБА_4 . На їх думку, застосування статті 156 ЖК України у даному випадку є неправильним, оскільки застосуванню підлягають норми ЦК України.
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 295/13887/18 з Богунського районного суду м. Житомира.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод             у здійсненні права власності на житло, шляхом виселення без надання іншого житла, призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може             за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження     у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах        (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
 
Ухвалою від 18 березня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду справу за позовом ОСОБА_5        до ОСОБА_6 про визнання припиненим права на користування житлом           та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання житлового будинку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя № 447/455/17-ц передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду. 
 
Ухвалу обґрунтовано тим, що існування протилежних за змістом правових норм, які регулюють наслідки припинення сімейних відносин члена сім`ї з власником будинку (квартири), зокрема припинення права таких членів сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, на користування цим житлом свідчить про наявність виключної правової проблеми.
 
Ухвалою від 27 квітня 2020 року Великою Палатою Верховного Суду справу         за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання припиненим права            на користування житлом та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання житлового будинку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Львівського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року прийнято для продовження розгляду. Цією ж ухвалою розгляд справи призначено на 19 травня 2020 року. 
 
Розгляд справи неодноразово відкладався, наразі справу призначено                   на 29 вересня 2020 року.
 
Згідно з пунктом 14 частини першої статті 253 ЦК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.
 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи № 447/455/17-ц.
 
Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтями 260, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Зупинити касаційне провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 
про усунення перешкод у здійсненні права власності на житло шляхом виселення без надання іншого житла № 295/13887/18-ц до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду у касаційному порядку справи № 447/455/17-ц.
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Головуючий    Судді:	М. Є. Червинська   С. Ю. Бурлаков   А. Ю. Зайцев   Є. В. Коротенко  	
 	В. М. Коротун