ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 420/2830/19
адміністративне провадження № К/9901/35842/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В., Губської О.А.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції справу №420/2830/19
за позовом громадянина Китайської народної республіки ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеської області третя особа - Приватне акціонерне товариство "Виробниче об`єднання "Стальканат-Сілур" про визнання протиправним та скасування рішення від 27 березня 2019 року,
за касаційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року (прийняте у складі головуючого судді Марина П.П.,) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року (прийняту у складі колегії суддів: доповідача - судді Косцової І.П., суддів - Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.)            
ВСТАНОВИВ:
І СУТЬ СПОРУ 
1.           Громадянин Китайської народної республіки ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі - ГУ ДМС в Одеській області, відповідач, скаржник), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Суворовського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області від 27 березня 2019 року про відмову у продовженні строку перебування в Україні.
2.          В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржуване рішення є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки він надав усі необхідні документи, які підтверджують причини його звернення до міграційного органу із заявою про продовження строку перебування в Україні.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ 
3.            22 березня 2019 року позивач звернувся до Суворовського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про продовження строку перебування в Україні до 20 квітня 2019 року.
4.          В обґрунтування підстав продовження строку перебування на території України зазначив, що в результаті здійсненої діагностики поставленого компанією «HUAIAN JINXIN TRANSMISSION MACHINERY CO., LTD» (Китай) обладнання, працівником якої він є, виявилось, що усунення дефектів та його гарантійний ремонт потребує значно більшого строку, ніж зазначено у його візі, термін дії, якої спливає 30 квітня 2019 року.
5.          Одночасно із заявою позивач надав наступні документи: копію паспорту з перекладом; копію паспорту керівника ПАТ "Виробниче об`єднання "Стальканат-Сілур"; копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; копію довіреності працівника, який відповідає за оформлення його документів; гарантійний лист приймаючої сторони про взяття на себе зобов`язань із сплати всіх витрат, пов`язаних з перебуванням позивача на території України та його виїздом з України; копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житло, яке надається позивачу для перебування; чотири фотокартки; квитанцію про сплату державного мита за продовження строку перебування.
6.           27 березня 2019 року Суворовський РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області прийняв рішення у вигляді повідомлення, яким відмовив позивачу у задоволенні його заяви, а також повідомив про обов`язок виїхати з України до 30 березня 2019 року.
7.          Приймаючи таке рішення, міграційний орган посилався на пп. 6 п 10 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. №150 (далі - Порядок №150), який передбачає відмову у продовженні строку перебування в Україні у випадку наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець та особа без громадянства має інші, ніж заявлені у заяві, підстави та мету перебування в Україні або не подав відповідного підтвердження.
8.          На думку позивача, рішення Суворовського РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області від 27 квітня 2019 року про відмову в продовженні строку перебування на території України є протиправним, а тому звернувся до суду з відповідним позовом.
ІІІ ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
9.          Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року, позов задоволено.
10.          Суди визнали протиправним та скасували рішення суб`єкта владних повноважень про відмову позивачу в продовженні строку перебування на території України.
11.          Вирішуючи спір по суті, суди першої та апеляційної інстанції виходили із того, що оскільки наявні в матеріалах справи документи підтверджують наведену позивачем мету звернення до міграційного органу із заявою про продовження строку перебування на території України, тому рішення Суворовського РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області про відмову у продовженні строку перебування в Україні є необґрунтованим та підлягає скасуванню..
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ (ЗАПЕРЕЧЕНЬ) 
12.          Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, у якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
13. Касаційна скарга обґрунтована тим, що у відповідача були обґрунтовані підстави вважати, що позивач має інші, ніж заявлені в заяві підстави та мету перебування в Україні або вони не подали відповідного підтвердження. Зазначає, що приписи пункту 7.4 Контракту №226 від 06 березня 2017 року. не передбачають обов`язку Компанії «HUAIAN JINXIN TRANSMISSION MACHINERY CO., LTD» (Китай) направляти на адресу ПАТ "Виробниче об`єднання "Стальканат-Сілур" своїх фахівців для усунення дефектів реалізованого обладнання, а отже заявник не може посилатись на вимоги вказаного Контракту, як на підставу для продовження йому строку перебування в Україні. Також відповідач зазначив, що незрозуміло яким чином позивач має закінчити гарантійне обслуговування, коли гарантійний період закінчується 05 вересня 2019 року. 
14.          Позивачем до Суду надано відзив на касаційну скаргу, в якому зазначено, що відповідачем під час розгляду справи не було надано жодного доказу того, що позивач мав інші, ніж заявлені в заяві, підстави та мету перебування в Україні.
15.          Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження.
V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА
16.          Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
17.          За приписами ст. 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі - Закон №3773), іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
18.          Частиною 1 ст. 17 Закону №3773 передбачено, що іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).
19.          Згідно п. 8 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою КМУ від 15.02.2012 р. №150 (далі - Порядок №150 ), заяви про продовження строку перебування на території України (далі - заяви) подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразок заяви та порядок її розгляду затверджуються МВС.
20.          Відповідно до п.п. 1 п. 9 Порядку №150 для продовження строку перебування на території України іноземець та особа без громадянства і приймаюча сторона разом із заявою подають такі документи:
1) у разі, коли приймаючою стороною є фізична особа:
паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред`явлення повертається), копію його сторінок з особистими даними, візою (за наявності) і відміткою про реєстрацію та/або копію імміграційної картки (за наявності);
переклад українською мовою сторінок паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений в установленому законодавством порядку;
паспортний документ фізичної особи, що є приймаючою стороною (після пред`явлення повертається), та копію його сторінок з особистими даними;
копію посвідки на постійне чи тимчасове проживання або іншого документа, що підтверджує законність перебування на території України (якщо приймаючою стороною є іноземець та особа без громадянства);
документ, що підтверджує наявність фінансового забезпечення для покриття витрат, пов`язаних з перебуванням іноземця та особи без громадянства на території України, чи гарантійний лист приймаючої сторони про взяття на себе зобов`язань із сплати всіх витрат, пов`язаних з перебуванням іноземця та особи без громадянства на території України та їх виїздом з України;
документ про право власності або свідоцтво про державну реєстрацію права власності на житло, яке надається іноземцеві та особі без громадянства для перебування (після пред`явлення повертається), та його копію, а у разі, коли житло не належить приймаючій стороні, - письмову згоду власника (співвласника) такого житла. Якщо житло перебуває в державній або комунальній власності, замість документа про право власності подається видана організацією, яка здійснює експлуатацію житлового будинку, довідка про всіх повнолітніх осіб, місце проживання яких зареєстровано у такому житлі, та їх письмова згода на перебування іноземця та особи без громадянства;
чотири фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра;
квитанція про сплату державного мита за продовження строку перебування або документ, який підтверджує наявність пільг щодо сплати
21.          Згідно п 7 Порядку №150, рішення про продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України понад встановлені цим Порядком строки приймається керівником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником у разі подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України та наявності підстав, які не дають змоги виїхати з України, відповідно до статті 22 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", а також Головою ДМС або його заступником в інших випадках за умови подання підтверджувальних документів
22.          Пунктом 10 Порядку №150 передбачено, що рішення про відмову в продовженні строку перебування іноземця та особи без громадянства на території України приймається в разі:
1) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку;
2) необхідності охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні;
3) коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі;
4) подання іноземцем та особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей чи підроблених документів;
5) коли виявлено факти невиконання іноземцем та особою без громадянства рішення суду чи органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов`язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в`їзду в Україну;
6) коли є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець та особа без громадянства мають інші, ніж заявлені у заяві, підстави та мету перебування в Україні або вони не подали відповідного підтвердження;
7) відсутності в іноземця та особи без громадянства достатнього фінансового забезпечення на період перебування або відповідних гарантій приймаючої сторони.
23.          Зазначене рішення може бути оскаржене до територіального органу ДМС (у разі, коли рішення прийняте територіальним підрозділом ДМС), ДМС або суду.
VI. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
24. 08 лютого 2020 року набув чинності Закон України від 15 січня 2020 року N 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон N 460-IX).
25. Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 460-IX, касаційний розгляд справи буде здійснюватися в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
26. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
27. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).
28.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 341 КАС України).
29.          Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач прибув до України на підставі короткострокової разової візи типу С терміном дії з 11 березня 2019 року по 30 березня 2019 року для необхідності завершення гарантійного обслуговування та тестових випробувань обладнання, виробленого та поставленого Компанією HUAIAN JINXIN TRANSMISSION MACHINERY CO., LTD. (Китай), досягнення гарантійних показників, передбачених Контрактом №226 від 06 березня 2017 року, а також здійснення робіт по повторному введенню зазначеного обладнання в експлуатацію та підписання відповідного акту приймання та пуску в експлуатацію.
30.          Як встановлено судами, гарантійний період включає період з 05 вересня 2017 року по 05 вересня 2019 року.
31.          Проте, коли позивач звернувся до відповідача із заявою про продовження строку перебування на території України через необхідність більш тривалого часу для завершення гарантійного ремонту з ціллю якого він прибув, відповідачем відмовлено позивачу у продовженні такого строку. 
32.          Відповідач в касаційній скарзі зазначає, що підставою для відмови позивачу у продовженні строку перебування на території України стали підстави вважати, що позивач має інші, ніж заявлені у заяві, підстави та мету перебування в Україні. 
33.          Також відповідач зазначив, що незрозуміло яким чином позивач має закінчити гарантійне обслуговування, коли гарантійний період закінчується 05 вересня 2019 року. Крім того, в контракті не зазначено, що продавець має направити когось для усунення дефектів.
34.          Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що такі твердження відповідача є необґрунтованими, адже, як правильно зазначено судом першої інстанції по-перше: відповідно п.7.4 Контракту ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур» має право протягом строку дії гарантії вимагати від продавця безоплатного усунення дефектів обладнання (за рахунок Продавця). Тобто, покупець має право звернутись до продавця з питань гарантійного обслуговування придбаного товару до 05 вересня 2019 року. При цьому, даний строк не включає період часу, який займає фактичне гарантійне обслуговування, тобто термін ремонту, усунення неполадок чи налаштування обладнання, тощо.
35.          Крім того, як встановлено судами попередніх інстанцій позивач, на підтвердження обґрунтування необхідності продовженні строку перебування на території України, надав копію Контракту №226 від 06 березня 2017 року та копії листування між Компанією «HUAIAN JINXIN TRANSMISSION MACHINERY CO., LTD» та ПрАТ «ВО «Стальканат-Сілур».
36.          В свою чергу, відповідачем при розгляді справи в судах попередніх інстанцій не було надано жодного доказу того, що позивач має інші, ніж заявлені у заяві, підстави та мету перебування в Україні.
37.          Судами попередніх інстанцій також встановлено, що позивачем надано копії документів, які підтверджують, що інших причин для перебування на території України, окрім як на виконання умов Контракту №226 у позивача немає.
38.          Отже, враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій  прийшли до  вірного висновку, що підстава для продовження строку перебування позивача на території України є обґрунтованою, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.
39. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі.
40. Доводи касаційної скарги таких висновків не спростовують і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
41. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
42. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
VIІ. Судові витрати
43. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 341, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у справі № 420/2830/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	О.В. Калашнікова М.В. Білак  О.А. Губська