Постанова
Іменем  України
03 червня 2020 року
м. Київ
справа № 2-2605/10
провадження № 61-45358св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Кузнєцова В. О., 
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк»,
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 13 серпня 2018 року в складі судді Кружиліної О. А.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2010 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» в особі відділення «Харківська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 67 760, 93 грн та судові витрати в сумі 797, 61 грн.
У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення.
Свої вимоги обґрунтував тим, що заочне рішення ухвалено за його відсутності, оскільки судову повістку про виклик у судове засідання він не отримав, у зв'язку з чим не зміг реалізувати свої процесуальні права, подати відзив на позовну заяву та докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
У травні 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2010 року.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 визнано неподаною і повернуто заявнику.
Суд апеляційної інстанції виходив з того, що заявник не виконав вимоги ухвали про залишення його апеляційної скарги без руху, а саме не надав відомостей щодо відновлення провадження у справі, а тому на підставі частини другої статті 357, частини третьої статті 185 ЦПК України дійшов висновку про визнання апеляційної скарги неподаною та повернення її заявнику.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 13 серпня 2018 року і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що стаття 356 ЦПК України не містить такої вимоги як надання відомостей щодо відновлення провадження у справі, а тому висновок апеляційного суду про повернення його апеляційної скарги з підстав невиконання цієї вимоги не відповідає чинному законодавству. 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
05 листопада 2018 року справа № 2-2605/10 надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
За вказаних обставин тут і надалі положення ЦПК України застосовуються          у редакції, яка діяла до 08 лютого 2020 року.
Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Установлено, що в травні 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2010 року.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13 серпня 2018 року апеляційну скаргуОСОБА_2 залишено без руху, як таку, що не відповідає вимогам статті 356 ЦПК України, а саме при подачі апеляційної скарги заявник не надав відомостей щодо відновлення провадження у справі.
Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення апеляційної скарги ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції виходив з того, що заявник не виконав вимоги ухвали Апеляційного суду Харківської області від 13 серпня 2018 року.
Проте, з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитися не можна.
У статті 129 Конституції України одними із основних засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги визначені статтею 356 ЦПК України.
Згідно з частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає її недоліки, спосіб і строк їх усунення. 
Частиною третьої цієї статті передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Як свідчать матеріали справи, апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без руху з тієї підстави, що апеляційна скарга не відповідає вимогам статті 356 ЦПК України, оскільки заявник не надав відомостей щодо відновлення провадження у справі. 
Разом з тим, стаття 356 ЦПК України, якою встановлено вичерпний перелік вимог до апеляційної скарги, не містить такої вимоги як надання відомостей щодо відновлення провадження у справі, а тому висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для повернення апеляційної скарги із зазначених ним мотивівє безпідставним.
Повернення апеляційної скарги з формальних підстав унеможливило доступ відповідача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи. 
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно із частиною статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
Пунктом 2 частини першої статті 409 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 13 серпня 2018 рокускасувати, а справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд  у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 13 серпня 2018 рокускасувати, справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	В. О. Кузнєцов	
Судді:	В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко  В. А. Стрільчук	
 	                                   М. Ю. Тітов