ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

31 серпня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 733/1295/19
Головуючий у першій інстанції – Коваленко А. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/650/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Скрипки А.А.
суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

сторони: 
позивач ОСОБА_1 
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , орган опіки та піклування Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Ічнянської РДА Чернігівської області, Київська Місцева прокуратура №9, Солом`янський районний суд м. Києва, Генеральна прокуратура України, Президент України Зеленський Володимир Олександрович, Солом`янське УП ГУНП в м.Києві, Державна Фіскальна Служба України, редакція газети ”Голос України”, Національний Банк України, Верховна Рада України, Релігійна організація ”Київська Митрополія Української Православної Церкви”, ТОВ ”Міжнародний Інститут Глибинної психології”, Українська Православна Церква Київської Митрополії, Ічнянське відділення Ощадбанку України, Державна казначейська служба України, Проект телеканалу СТБ ”Слідство ведуть екстрасенси” 

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Коваленка А.В. від 13 лютого 2020 року, місце постановлення ухвали м.Прилуки, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , органу опіки та піклування Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації, органу опіки та піклування Ічнянської РДА Чернігівської області, Київської Місцевої прокуратури №9, Солом`янського районного суду м.Києва, Генеральної прокуратури України, Президента України Зеленського Володимира Олександровича, Солом`янського УП ГУНП в м.Києві, Державної Фіскальної Служби України, редакції газети ”Голос України”, Національного Банку України, Верховної Ради України, Релігійної організації ”Київська Митрополія Української Православної Церкви”, ТОВ ”Міжнародний Інститут Глибинної психології”, Української Православної Церкви Київської Митрополії, Ічнянського відділення Ощадбанку України, Державної казначейської служби України, Проекту телеканалу СТБ ”Слідство ведуть екстрасенси” про захист честі, гідності та ділової репутації, 
                                     
                             В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , органу опіки та піклування Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації, органу опіки та піклування Ічнянської РДА Чернігівської області, Київської Місцевої прокуратури №9, Солом`янського районного суду м.Києва, Генеральної прокуратури України, Президента України Зеленського В.О., Солом`янського УП ГУНП в м.Києві, Державної Фіскальної Служби України, редакції газети ”Голос України”, Національного Банку України, Верховної Ради України, Релігійної організації ”Київська Митрополія Української Православної Церкви”, ТОВ ”Міжнародний Інститут Глибинної психології”, Української Православної Церкви Київської Митрополії, Ічнянського відділення Ощадбанку України, Державної казначейської служби України, Проекту телеканалу СТБ ”Слідство ведуть екстрасенси” про захист честі, гідності та ділової репутації. У вимогах заявленого позову ОСОБА_1 просив:  
1.Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_1 за не піклування про здоров`я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток та виключити відомості про батька в свідоцтві про народження ОСОБА_1 та відомості по-батькові ” ОСОБА_13 ” в паспорті;
2.Позбавити ОСОБА_3 материнських прав стосовно сина ОСОБА_1 за не піклування про здоров`я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток та виключити відомості про матір в свідоцтві про народження ОСОБА_1 ; 
3.Визнати проведений обряд хрещення ОСОБА_1 (хрещений батько ОСОБА_14 та хрещена мати ОСОБА_4 ) в 1979 році в Православній Церкві (РПЦ) міста Прилуки Чернігівської області недійсним;
4.Визнати правочин про відкриття вкладу в сумі 1051,66 рублів під відсотки в ”Сбербанку СССР Ичнянского отделения” в 1991 році недійсним та зобов`язати Ічнянське відділення Ощадбанку закрити рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 без подальших зобов`язань сторін; 
5.Визнати усний правочин дарування ОСОБА_15 та ОСОБА_16 будинку за адресою: АДРЕСА_1 для ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на весіллі 13.11.1977 року недійсним;  
6.Визнати правочин дарування ОСОБА_16 будинку за адресою: АДРЕСА_1 для сина ОСОБА_8 недійсним;
7.Позбавити ОСОБА_12 материнських прав стосовно доньки ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та виключити з свідоцтва про народження дітей відомості про матір;
8.Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ОСОБА_19 ;
9.Усунути небезпеку для життя, здоров`я ОСОБА_20 та дітей: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом поміщення ОСОБА_11 в умови, які виключать її небезпечну поведінку; 
10.Зобов`язати Державну Фіскальну Службу України визнати недійсним присвоєння ідентифікаційного коду за №2888707157 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
11.Визнати протиправною діяльність НБУ по веденню грошового обігу з застосуванням грошових банкнот та монет та зобов`язати Національний Банк України вилучити грошові банкноти та монети, які знаходяться в грошовому обігу України, з метою подальшого їх знищення та ввести в обіг з чистого серебра серебряники, а розмінні монети гривенники для збереження честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_20 , його дітей та населення країни; 
12.Зобов`язати учасників телепроекту каналу СТБ ’’Слідство ведуть екстрасенси” екстрасенса ОСОБА_21 та ОСОБА_22 відшукати книжку ”чорна магія”, якою користувалася ОСОБА_11 , та знищити в вогні і також закрити портал, який був відкритий в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , де проживали діти ОСОБА_20 для виключення подальшого зайняття сім`єю ОСОБА_23 чорною магією, оскільки народилися діти і для подальшого виховання обов`язково потрібно виключити зайняття ”чорною магією”;
13.Зобов`язати Генеральну Прокуратуру України вилучити в усіх храмах, церковних зібраннях, у населення України всі книги Священного Писання, молитвослови, псалтирі, які відрізняються від оригінального тексту Священного Писання для подальшого їх знищення;
14.Зобов`язати НБУ при обміні старих грошових банкнот та старих монет церковнослужителям не обмінювати на гроші з чистого серебра;
15.Визнати протиправною бездіяльність Київської місцевої прокуратури №9 та Солом`янського УП ГУ НП в місті Києві та Генеральної Прокуратури України по нерозслідуванню кримінальних проваджень за №12015100090002104; №42015100090000032; №12015100090012366,    які    внесені      в      ЄРДР      в     2015     році     та протиправною бездіяльність про непоміщення ОСОБА_11 та ОСОБА_24 в умови, які виключили б їх небезпечну поведінку;
16.Визнати протиправною бездіяльність президента України Зеленського В.О. в сфері прийняття законів, які покращили б в країні життя, здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток суспільства, і також принесли б покращення використання національного багатства - землі через виключення статевого блуду у відносинах населення країни;
17.Визнати протиправною бездіяльність Верховної Ради України в сфері прийняття законів, які б покращили в країні життя, здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток суспільства і також принесли б покрашення використання національного багатства - землі через виключення статевого блуду у відносинах населення країни;
18.Визнати протиправним винесення рішення про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю по справі №760/25630/13-ц Солом`янським районним судом міста Києва від 19.03.2014 року, яке завдало шкоди честі, гідності та діловій репутації ОСОБА_20 ;
19.Визнати протиправними дії, бездіяльність працівників органу опіки та піклування Солом`янської РДА в місті Києві по доведенню дітей ОСОБА_20 до вкрай тяжкого психічного стану і зобов`язати скасувати висновок від 24.02.2014 року про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю ОСОБА_12 ; 
20.Визнати протиправною бездіяльність працівників органу опіки та піклування Ічнянської РДА в місті Києві по невилученню дітей: ОСОБА_17 та ОСОБА_18 із небезпечних умов проживання в рамках розгляду справ №760/18758/18 та №760/11464/17, які на даний час розглядаються в Солом`янському суді міста Києва;
21.Визнати суд загальновідомими наступні обставини: 
1)зайняття окультними науками з задіянням чорної магії по визиванню нечистих духів є небезпечним для життя, здоров`я людей та є аморальним вихованням, що спричиняє передчасну раптову смерть; 
2)надання грошових коштів в користування під відсотки з нарахуванням пені, штрафу, неустойки за несвоєчасне повернення призводить до передчасної смертності населення через воєнні дії, що загрожує цілісності території держави і страждання народу. Приклад розстрілу під час 2 Світової війни в Києві на території Бабиного Яру ”євреїв” Богом допущеного із-за зайняття комерційними справами з стягненням відсотків та надлишку;
3)блуд доньки до весілля в статевих відносинах є для батьківського будинку небезпечним для життя, здоров`я членів родини, близьких родичів та спричиняє страждання в подальшому всім членам родини з зловживанням спиртних напоїв, а також блуду членів родини і може привести до передчасної смерті членів родини;
4)блуд (позашлюбні статеві відносини при живих чоловіках) жінок призводить до страждання чоловіків, дітей та спричиняє шкоду життю, здоров`ю всім членам родини до 10 коліна;
5)проведення священнослужителями обрядів над померлими тілами людей, гробами та могилами померлих з покладенням речей, фотокарток живих людей в могилу чи в гроб до покійників може причинити шкоду здоров`ю, життю живим людям і навіть призвести до передчасної раптової смерті;
22. Визнати суд загальновідомими наступні факти:
1)немає судді вище ОСОБА_25 і немає розумнішого за ОСОБА_26 . 
Даний факт відомий широкому колу осіб, оскільки це було сказано ОСОБА_27 , що надруковано в Священному Писанні 3 ОСОБА_28 7:19 ;
2)гине багато людей в житті із-за недотримання запропонованого Закону ОСОБА_29 , тому що Бог суворо наказав приходящим, коли вони прийшли, що потрібно робити, щоб жити і чого повинні дотримуватися, щоб не бути покараними. А люди не послухали і роблять наперекір Богу, затвердили в собі погані помисли, захопилися гріховними спокусами, сказали про ОСОБА_26 , що Його немає, не пізнали шляхів Його, відкинули Закон Його, відкинули обітниці Його, не мали віри до обрядових настанов Його, не вчиняли справ Його і тому порожнім порожнє, а повним повне.
Даний факт відомий широкому колу осіб, оскільки це було сказано ОСОБА_27 , що надруковано в Священному Писанні 3 ОСОБА_28 7:20-25 ;
3)проведення окультних обрядів в Донецькій області з чорної магії, тримання підпільної Академії Чорної Магії в Донецькій області частково призвело до розгортання воєнних дій в 2014 році по теперішній час;
4)визнати факт заподіяння в лютому 2010 року шкоди життю, здоров`ю ОСОБА_1 через проведення окультних обрядів членів сім`ї ОСОБА_23 , що призвело до передчасної смерті ОСОБА_30 в 2012 році. Сюжет ”Секрети долі” був показаний неодноразово на всій території України і навіть поза її межами;
5)визнати факт заподіяння священнослужителями Почаївської Лаври шкоди здоров`ю, життю ОСОБА_1 через проведення молебнів ”за упокій” душі, які замовляли члени сім`ї ОСОБА_23 , що спричинили розлад здоров`я та тривалу непрацездатність;
6)визнати факт заподіяння шкоди життю, здоров`ю ОСОБА_1 через блуд статевих стосунків колишньої дружини ОСОБА_12 до весілля та після розлучення;
7)визнати факт тримання грошових коштів на депозитних рахунках в установах Банків під відсотки небезпечним для життя, здоров`я таких осіб, що суперечить релігійним переконанням та порушує фізичний, духовний, моральний розвиток людини;
23.Зобов`язати редакцію газети Голос України опублікувати загальновідомі обставини (факти), які є загальновідомими та записані в Законі, даному ОСОБА_31 ;
24.Зобов`язати відповідальних працівників Генеральної Прокуратури України в Україні вилучити книгу ОСОБА_32 ” ІНФОРМАЦІЯ_4 ”, ”Останний Завет” і всі її ”творіння” з метою подальшого їх знищення;
25.Зобов`язати відповідальних працівників Генеральної Прокуратури України в Україні вилучити всі копії італійського серіалу ”Спрут”, де в 3 сезоні 1 серії головний герой Комісар Катані,починаючи з 10 хвилини серії встановив: ”Знак хреста - це фокус, четвертий д`явол; на правому плечі д`явол; добро просто програло”;
26.Визнати суд загальновідомими наступні обставини (факти): ОСОБА_33 зачала без порока ОСОБА_34 від ОСОБА_35 і залишилася ОСОБА_36 ;
27.Зобов`язати ТОВ ”МІГП” скасувати висновок від 21.01.2014 року, проведений психологом ОСОБА_37 ;
28.Стягнути майнову шкоду в розмірі 1 000 000 грн. шляхом безспірного списання на користь ОСОБА_20 для погашення кредиторської заборгованості перед Приватбанком; Дельтабанком; ОТП Банком, Укрсиббанком, Альфабанком, ПУМБ, яку завдали діями, бездіяльністю з ТОВ ”МІГП”; Державної Казначейської Служби України, солідарно;
29.Зобов`язати Солом`янську РДА в місті Києві надати житло для проживання ОСОБА_38 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , як компенсацію за спричинену моральну шкоду. 

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13.02.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , органу опіки та піклування Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації, органу опіки та піклування Ічнянської РДА Чернігівської області, Київської Місцевої прокуратури №9, Солом`янського районного суду м.Києва, Генеральної прокуратури України, Президента України Зеленського Володимира Олександровича, Солом`янського УП ГУНП в м.Києві, Державної Фіскальної Служби України, редакції газети ”Голос України”, Національного Банку України, Верховної Ради України, Релігійної організації ”Київська Митрополія Української Православної Церкви”, ТОВ ”Міжнародний Інститут Глибинної психології”, Української Православної Церкви Київської Митрополії, Ічнянського відділення Ощадбанку України, Державної казначейської служби України, Проекту телеканалу СТБ ”Слідство ведуть екстрасенси” про захист честі, гідності та ділової репутації, - повернуто заявнику.  

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13.02.2020 року, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 13.02.2020 року постановлена судом першої інстанції з порушенням норм права, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги зазначають, що повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 заявнику, суд першої інстанції порушив ч.1 статті 7 Закону України ’’Про судоустрій і статус суддів’’, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 13, 188 ЦПК України, також суд першої інстанції не прийняв до уваги практику Європейського Суду з прав людини. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги ч.8 статті 7, ч.2 статті 155 Сімейного кодексу України, оскільки виконання батьківських прав ОСОБА_39 , ОСОБА_3 , хрещеним батьком ОСОБА_14 та хрещеною матір`ю ОСОБА_4 суперечать інтересам ОСОБА_1 . В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що його позовна заява містить в собі основні та похідні позовні вимоги, при цьому відповідно до ч.1 статті 188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги; похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції порушив вимоги частин 1,3 статті 13 ЦПК України, і право ОСОБА_1 розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доводи апеляційної скарги стверджують, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги положення ч.8 статті 7, ч.2 статті 155 Сімейного кодексу України, оскільки суд зобов`язаний вирішити питання щодо регулювання сімейних відносин з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, при цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.  

Відповідно до приписів ч.2 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пункті 6 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримав копію ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та копію ухвали апеляційного суду про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи. 

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.1-152, том 1), у жовтні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , органу опіки та піклування Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації, органу опіки та піклування Ічнянської РДА Чернігівської області, Київської Місцевої прокуратури №9, Солом`янського районного суду м.Києва, Генеральної прокуратури України, Президента України Зеленського В.О., Солом`янського УП ГУНП в м.Києві, Державної Фіскальної Служби України, редакції газети ”Голос України”, Національного Банку України, Верховної Ради України, Релігійної організації ”Київська Митрополія Української Православної Церкви”, ТОВ ”Міжнародний Інститут Глибинної психології”, Української Православної Церкви Київської Митрополії, Ічнянського відділення Ощадбанку України, Державної казначейської служби України, Проекту телеканалу СТБ ”Слідство ведуть екстрасенси” про захист честі, гідності та ділової репутації.   

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ічнянського районного суду Чернігівської області від 04.10.2019 року справу було розподілено судді Карапиш Т.В. (а.с.153, том 1).
Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 11.10.2019 року задоволено заяву судді Карапиш Т.В. про самовідвід, і передано справу для повторного розподілу між суддями Ічнянського районного суду Чернігігвської області в порядку, передбаченому ч.3 статті 14 ЦПК України (а.с.162, том 1). 
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15.10.2019 справу було розподілено судді Овчарику В.М. (а.с.164, том 1). 
Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 20.11.2019 року у складі судді Овчарика В.М. позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, з наданням відповідного строку для усунення недоліків (а.с.190-191, том 1). 
10.12.2019 року ОСОБА_1 направив до суду першої інстанції заяву про відвід судді Овчарика В.М. (а.с.196-211, том 1). 
Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18.12.2019 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про відвід судді Овчарика В.М.,  і  справу  передано   до   канцелярії   суду   для   вирішення питання  щодо  її  розподілу (а.с.212 -214, том 1). 
У зв`язку з неможливістю утворити новий склад суду для розгляду справи, справу за розпорядженням голови суду було передано до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області (а.с.229-233, том 1). 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28.12.2019 року, справу було розподілено судді Бездідьку В.М. (а.с.234, том 1). 
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.01.2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору; позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (а.с.235-236, том 1). 
21.01.2020 року до суду першої інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Бездідька В.М. (а.с.238-258, том 1). 
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12.02.2020 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про відвід судді Бездідька В.М., і передано справу до канцелярії суду для вирішення питання про її розгляд іншим суддею, визначеному у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України (а.с.284, том 1). 
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13.02.2020 року, справу було розподілено судді Коваленку А.В. (а.с.285, том 1). 

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13.02.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , органу опіки та піклування Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації, органу опіки та піклування Ічнянської РДА Чернігівської області, Київської Місцевої прокуратури №9, Солом`янського районного суду м.Києва, Генеральної прокуратури України, Президента України Зеленського Володимира Олександровича, Солом`янського УП ГУНП в м.Києві, Державної Фіскальної Служби України, редакції газети ”Голос України”, Національного Банку України, Верховної Ради України, Релігійної організації ”Київська Митрополія Української Православної Церкви”, ТОВ ”Міжнародний Інститут Глибинної психології”, Української Православної Церкви Київської Митрополії, Ічнянського відділення Ощадбанку України, Державної казначейської служби України, Проекту телеканалу СТБ ”Слідство ведуть екстрасенси” про захист честі, гідності та ділової репутації, - повернуто заявнику.  

Як вбачається із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 13.02.2020 року, повертаючи ОСОБА_1 його позовну заяву, суд першої інстанції вказав в ухвалі, що позивачем, в порушення вимог ч.1 статті 188 ЦПК України, об`єднано в одному провадженні позовні вимоги, які підлягають розгляду за різними видами судочинства, підсудні різним судам та не пов`язані спільним предметом позову, а тому суд вважає, що позивач, звертаючись з позовом, в якому об`єднані позовні вимоги до фізичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться за межами юрисдикції Ічнянського районного суду, а також до Солом`янського районного суду м.Києва, Генерального прокурора, Президента України, Верховної Ради України, Державної Фіскальної Служби, Солом`янського УП ГУ НП в м.Києві, необґрунтовано та штучно об`єднав дані позовні вимоги, а саме, що відносяться до цивільного, адміністративного та кримінального судочинства, що свідчить про недобросовісне користування позивача процесуальними правами. Суд першої інстанції також вважав, що оскільки заявлені вимоги взаємно не пов`язані, то об`єднання вимог, які підсудні Ічнянському районному суду Чернігівської області з вимогами, більшість з яких підсудна судам загальної юрисдикції, юрисдикція яких поширюється на м.Київ, є нічим іншим, як зловживанням позивачем процесуальними правами з метою зміни підсудності справи. Крім того, як зазначив суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі від 13.02.0202 року, позовні вимоги про визнання протиправним рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 19.03.2014 року у справі № 760/25630/13-ц про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю, на переконання суду, є завідомо безпідставними, оскільки норми ЦПК України не надають суду першої інстанції права надавати оцінку судовим рішенням, які набрали законної сили, а в разі незгоди з рішенням суду першої інстанції передбачено апеляційне оскарження такого рішення. Позовні вимоги щодо визнання загальновідомими обставин та фактів, на переконання суду першої інстанції, є також завідомо безпідставними, оскільки стосуються свободи світогляду і віросповідання, які гарантовані статтею 35 Конституції України, і гарантовано право на свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої. За даних обставин, суд першої інстанції визнав такі дії позивача зловживанням процесуальними правами, що суперечать завданню цивільного судочинства, а саме справедливому, неупередженому та своєчасному розгляду і вирішенню цивільних справ належним судом. На підставі ч.3 статті 44 ЦПК України, дана позовна заява ОСОБА_1 судом першої інстанції повернута заявнику. 

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що висновки оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 13.02.2020 року не узгоджуються з нормами права, які регламентують спірні правовідносини.       
З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.  
За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
Право на ефективний судовий захист регламентовано також статтею 2 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року та статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР ’’Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції’’. 
Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України, яка регламентує право на звернення до суду за захистом, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі №372/51/16-ц, провадження №14-511цс18, зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів і обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, як вказано у висновках Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц. Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу, як співвідповідача. 

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно - правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для повернення позовної заяви позивачу.       
Приймаючи до уваги вищенаведене, необхідно зазначити, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, встановлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та обраного позивачем способу захисту. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів і обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. 
Європейський Суд з прав людини, ухвалюючи рішення від 09 грудня 2010 року у справі ”Буланов та Купчик проти України”, яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється ”право на суд”, яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але і право отримати ’’вирішення’’ спору судом (рішення у справі ”Кутій проти Хорватії” (Kutit v Croatia), №48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II).
Крім того, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці, а саме, рішення від 13 травня 1980 року в справі ”Артіко проти Італії” (пункт 35), рішення від 30 травня 2013 року в справі ”Наталія Михайленко проти України” (пункт 32), визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.
Рішеннями Європейського Суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має ”застосовуватися на практиці і бути ефективним” (рішення у справі ”Белле проти Франції” від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа ”повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права” (рішення у справі ”Белле проти Франції” від 04 грудня 1995 року та ”Нун`єш Діаш проти Португалії” від 10 квітня 2003 року).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення Європейського Суду з прав людини у справі ”Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії” від 28 жовтня 1998 року).

Проте, повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначеного до уваги  не взяв, і за даних обставин, вказаний висновок суду першої інстанції є помилковим.  

Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулась з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто, встановити, чи є особа за позовом якої порушено провадження у справі, належним позивачем. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку від зобов`язаних осіб. Тобто, лише встановивши наявність у особи, яка звернулась з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення, і, відповідно, приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у позові, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.                      

У     постанові     від    26.09.2018    року    у    справі    №405/8279/15-ц, провадження №61-17825св18 Верховний Суд звертає увагу на те, що для суду не є важливим, який предмет позову визначив позивач. Суд має право визначити предмет позову відповідно до вимог закону, якщо саме на це спрямована підстава позову, тобто обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги.

Також необхідно зазначити, що відповідно до приписів ч.6 статті 188 ЦПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 13.02.2020 року, повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд послався на ч.3 статті 44 ЦПК України, відповідно до якої якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

При цьому необхідно зазначити, що зловживання процесуальними правами, як різновид цивільного процесуального правопорушення, полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.
Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій. Зловживання правами характеризуються умислом порушити порядок цивільного судочинства.
Положення ч.2 статті 44 ЦПК України містять в собі перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства, які залежно від конкретних обставин справи, суд може визнати зловживанням процесуальними правами.
Приймаючи до уваги письмове клопотання ОСОБА_1 від 16.12.2019 року, з яким він звернувся до суду першої інстанції стосовно об`єднання в одній його позовній заяві декількох вимог в контексті приписів статті 188 ЦПК України (а.с.216-225, том 1), є обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо безпідставного застосування судом першої інстанції ч.3 статті 44 ЦПК України та повернення ОСОБА_1 його позовної заяви.           

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, при цьому ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13.02.2020 року скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.  

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374; п.4 ч.1 статті 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,
                                      
                              П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 

Ухвалу Прилуцького  міськрайонного  суду  Чернігівської  області  від 13 лютого 2020 року скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.  

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.    

Дата складення повної постанови - 31.08.2020 року.

Головуючий:                                                Судді: