ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року 
м. Київ
справа № 642/199/17
адміністративне провадження № К/9901/15402/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого – Стародуба О.П., 
суддів – Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 05.04.2017р. (суддя – Грінчук О.П.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2017р. (судді – Калиновський В.А., Кононенко З.О., Калитка О.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в :
У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати п. 17 протоколу №86 від 07.10.2016р. Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України;
визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у неприйнятті рішення Міністерством оборони України у місячний строк після надходження його документів про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975;
визнати протиправними дії Міністерства оборони України, які полягають в надсиланні документів позивача на доопрацювання;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати висновок за формою (додаток 13 до наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України щодо виплати йому одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Порядку №975 та наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014р.;
зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути висновок та документи, подані ІНФОРМАЦІЯ_3 та вирішити питання щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності (довідка МСЕК №118378 від 16.05.2016р.) відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Порядку №975 та наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014р.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Порядку від 25.12.2013р. №975. Вважає відмову відповідача у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги протиправною, а вимогу про надання документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження безпідставною та незаконною.
Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 05.04.2017р., яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2017р., позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано пункт 17 протоколу №86 від 07.10.2016р. Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України.
Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у неприйнятті рішення Міністерством оборони України у місячний строк після надходження документів позивача про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №975 від 25.12.2013р.;
Визнано протиправними дії Міністерства оборони України, які полягають в надсиланні документів позивача на доопрацювання.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно надіслати документи для призначення позивачу відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Порядку 975 та наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014р. (додаток 13 до наказу №530) на адресу Міністерства оборони України, про виплату позивачу одноразової грошової допомоги.
Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути висновок та документи подані ІНФОРМАЦІЯ_3 та вирішити питання щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Порядку №975 та наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014р.
З ухваленими у справі рішеннями не погодився відповідач – Міністерство оборони України, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що на момент встановлення позивачу інвалідності, чинним законодавством України не було передбачено виплати одноразової грошової допомоги звільненим військовослужбовцям строкової військової служби у разі встановлення інвалідності після спливу трьохмісячного строку після звільнення зі служби.
При цьому посилається на те, що днем встановлення інвалідності в розумінні Порядку №975 вважається дата проходження особою первинного огляду МСЕК, а дата підтвердження групи інвалідності не може вважатися днем встановлення інвалідності.
Крім того, посилається на те, що надані позивачем документи на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва) не містять відомостей про обставини його поранення, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Водночас відсутність документів, визначених пунктом 11 Порядку №975, зокрема, про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), є підставою для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, а тому відповідач діяв в порядку, у спосіб та в межах наданих йому законом повноважень.
У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, в ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач проходив строкову військову службу у Збройних Силах СРСР з 28.10.1983р. по 26.10.1985р., в тому числі у складі діючої армії під час бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 . (а.с. 8 – 9)
Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 13.12.2012р. №2501 множинне вогнепальне осколкове поранення верхніх кінцівок, лівої стопи та попереку позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії. (а.с. 20)
Згідно довідки до Акту огляду МСЕК серії 10 ААВ №644507 позивачу при первинному огляді 13.05.2013р. встановлена ІІІ група інвалідності з 13.05.2013р., травма, контузія та захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах де велись бойові дії. Інвалідність встановлено на строк до 01.06.2014р. із визначенням дати її переогляду 13.05.2014р. (а.с. 14)
Згідно Акту судово-медичного дослідження (обстеження) від 19.12.2015р. №5910-ая/12 поранення позивача є наслідком загоєння вогнепальних поранень, спричинення яких могли бути отримані у період бойових дій на території Демократичної Республіки Афганістан. (а.с. 21 – 22)
Згідно довідки до Акту огляду МСЕК серії 12 ААА №118378 позивачу при повторному огляді 16.05.2016р. встановлена ІІІ група інвалідності з 01.06.2016р., травма, контузія та захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах де велись бойові дії. Інвалідність встановлено на строк до 01.06.2019р. із визначенням дати її переогляду 13.05.2019р. (а.с. 10)
17.05.2016р. позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2016р., яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.08.2016р., у справі №820/3078/16 визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не подання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Порядком №975 та наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014р., та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати висновок та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів - Міністерству оборони України щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Порядком №975 та наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014р. (а.с. 11 – 17)
Згідно пункту 17 витягу з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, від 07.10.2016р. протокол №86 Комісією вирішено повернути документи на доопрацювання, оскільки позивачем не подано документ, що свідчить про обставини поранення, не подано документ, що свідчить про встановлення інвалідності протягом трьох місяців з посиланням на ч. 6 ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пп.4 п.2 Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. №499. (а.с. 18)
Вважаючи дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач з 16.05.2016р. набув право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено інвалідність внаслідок поранення при виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії закріплене у п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та у Порядку №975 у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.  Проте незважаючи на встановлені норми чинного законодавства, які визначають гарантії соціального забезпечення військовослужбовців, Міністерство оборони України не прийняло відповідного рішення про призначення та виплату позивачу спірної допомоги, а тому такі дії відповідача є протиправними.
Крім того, суди виходили з того, що Міністерство оборони України помилково застосовує до позивача п. 2 Порядку №975, ч. 6 ст. 16 Закону №2011-ХІІ та пп. 4 п. 2 Порядку №499, чинних на час встановлення позивачу інвалідності у 2012 році при первинному огляді, оскільки відповідно до зазначених норм права - мають право на одноразову грошову допомогу лише ті особи, яким інвалідність встановлена з причин захворювання та нещасного випадку, що мали місце у період проходження військової служби. Натомість правильним є застосування норм законодавства, чинних на дату встановлення інвалідності у 2016 році, що підтверджується даними довідки МСЕК. При цьому суди виходили з того, що законодавець не позбавляє право особи реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі довідки МСЕК виданої при повторному огляді, а первинна довідка МСЕК після проведення повторного огляду, втрачає свою чинність і вона не є підставою для надання позивачу будь, яких пільг.
Також суди виходили з того, що Центральною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України встановлено причинний зв`язок захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв позивача, пов`язаних з виконуванням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися військові дії. При цьому поранення (контузія, травма, каліцтво), не пов`язане з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження надається лише у разі, якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до частини 2 статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тут і далі в редакції чинній на час встановлення позивачу вперше ІІІ групи інвалідності 13.05.2013р., виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців,  військовозобов`язаних, які  призвані  на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та  резервістів  під  час  виконання  ними  обов`язків  служби   у військовому   резерві   здійснюється   в   порядку  і  на  умовах, встановлених Законом України «Про  соціальний  і  правовий  захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно частини 6 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності  йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми  допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті.
Згідно пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
В ході розгляду справи судами встановлено, що за наслідками первинного огляду інвалідність позивачу встановлена 13.05.2013р.
При цьому черговий переогляд позивач зобов`язаний був пройти до 01.06.2014р.
Не виконавши припис МСЕК щодо чергового переогляду позивач звернувся до Медико-соціальної експертної комісії лише 16.05.2016р.
За наслідками повторного огляду позивачу підтверджено ІІІ групу інвалідності.
Таким чином встановлення позивачу інвалідності мало місце 13.05.2013р. З цього часу у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги і саме станом на цей час підлягало застосування законодавство, яке визначає право військовослужбовців на отримання одноразової грошової допомоги.
Чинним на час повторного огляду позивача законодавством було передбачено можливість виплати одноразової грошової допомоги з врахуванням раніше виплаченої допомоги в разі встановлення вищої групи інвалідності (частина 4 статті 163 Закону №2011-ХІІ), однак позивач раніше за виплатою одноразової грошової допомоги не звертався і інвалідність вищої групи йому встановлено не було.
Відповідно до частини 6 статті 16 Закону №2011-ХІІ виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі встановлення інвалідності можливе лише в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення з неї.
Оскільки позивач звільнений з військової служби 21.10.1985р., інвалідність йому встановлена 13.05.2013р. – значно пізніше ніж через три місяці після звільнення з військової служби, а тому позивач не набув право на отримання одноразової грошової допомоги.
За таких обставин висновки судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права.
Відповідно до частини 1 статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. 
Відповідно до частини 3 цієї статті неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. 
За таких обставин, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з прийняттям у справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями 345, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.
Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 05.04.2017р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2017р. скасувати.
В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                
О.П. Стародуб
А.А. Єзеров                              
В.М. Кравчук