ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/879/20 Справа № 214/2725/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 липня 2020 року                                                         м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., 
за участю: 
захисника Сергієнка Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , на постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2020 року щодо 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , 
якою накладено стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до встановлених обставин у постанові суду 12.04.2020 року о 02 год. 50 хв., в Саксаганському районі м. Кривого Рогу по пр. Гагаріна, біля буд.№13, водій  ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Touareg 7L д.н.з.  НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків. Правопорушення зафіксовано на бодікамеру 00267. 

Постановою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2020 року щодо  ОСОБА_1 накладено стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік та стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 420 грн.40 коп.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності,   ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
В обгрунтування посилається на такі обставини:
-свідки  ОСОБА_2  та ОСОБА_3  не зазначили в судовому засіданні наявність ознак алкогольного сп"яніння у  ОСОБА_1 ,
-відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння не зафіксовано та не підтверджено відеозйомкою події, тому вина не є доведеною,
-пояснення свідків не є належним доказом, оскільки працівники поліції запропонували пройти тест на вміст алкоголю після спливу 20 хвилин зупинки транспортного засобу, у якому, не керуючи, він вживав спиртні напої,
-поліцейським не було проінформовано його про порядок застосування спеціального технічного засобу та надання на його вимогу сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки ,
-при складанні протоколу йому не було роз"яснено права, передбачені ст.268 КУпАП,
-під час розгляду справи був відсутній працівник поліції, що позбавило можливості з"ясування всіх обставин справи,
-рішення суду не ґрунтується на доказах, що є в матеріалах справи.

В суді апеляційної інстанції захисник підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Судом першої інстанції відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення було здійснено розгляд справи, з посиланням на відповідні докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, покази свідка ОСОБА_3 , який підтвердив, що  ОСОБА_1  на вимогу працівників поліції ухилявся від проходження огляду на стан сп"яніння та повідомляв, що вживав спиртні напої після зупинки його автомобіля, йому були роз"яснені права та обов"язки, аналогічні покази свідка ОСОБА_2 , відеозапис події, у зв`язку з чим суд дійшов вмотивованого висновку про визнання винним  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП .
Судом першої інстанції надано спростування позиції сторони захисту щодо відсутності ознак алкогольного сп"яніння у  ОСОБА_1 в момент його зупинки,з посиланням на відповідні докази та з детальним аналізом поведінки водія, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Також судом визнана неспроможною версія сторони захисту про вживання спиртних напоїв після зупинки, з чим погоджується суд апеляційної інстанції , також відеозаписом події зазначене не підтверджується. 
Також не вбачається порушення прав  ОСОБА_1  під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, який ним підписаний , в тому числі і в частині роз"яснення йому прав.
Викладені у постанові суду обставини відповідають наявним в матеріалах справи доказам.
Підстав для дослідження нових доказів, а саме: допиту поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення, не вбачається, оскільки до протоколу надані докази, що його підтверджують та у сукупності доводять вину  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП .
Відмова від проходження огляду водієм не передбачає роз"яснення йому порядку застосування спеціального технічного засобу та надання на його вимогу сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки , оскільки від застосування технічного засобу особа відмовилась.
Також поведінка водія, що свідчить про ухилення від огляду, правильно кваліфікована судом як відмова від проходження огляду, незалежно від того, чи підтвердив водій , що він відмовляється від проходження огляду на стан сп"яніння, оскільки свідки в суді першої інстанції підтвердили , що водій ухилявся від відповіді, однак відповідно до п.2.5. ПДР водій зобов"язаний на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп"яніння, що не передбачає висування водієм будь-яких не передбачених чинним законодавством умов проходження огляду на стан алкогольного сп"яніння.
Судом накладено стягнення відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП з урахуванням грубого порушення водієм ПДР.
Таким чином, при розгляді справи порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону № 1446-VIII від 07.07.2016. 
Вирішуючи клопотання захисника про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку зі скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне. 
До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння виключено з ч. 1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої ст. 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Виходячи із цих положень, до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили правопорушення у виді керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння має бути застосований закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.
Особи, які до 01 липня 2020 року вчинили правопорушення у виді керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за ст. 286-1 КК України, адже Законом було посилено юридичну відповідальність і замість адміністративної відповідальності було передбачено кримінальну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками. Так, на відміну від ст. 130 КУпАП у редакції від 07 липня 2016 року, згідно з якою за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, каралось штрафом у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, санкція ст. 286-1 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Таким чином, підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП відсутня. Згідно з цим пунктом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.
В цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до ст. 130 КУпАП юридична відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння була не скасована, а навпаки посилена.
Таким чином, при розгляді справи порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону № 1446-VIII від 07.07.2016. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2020 року -залишити без задоволення.
Постанову  Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 -залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.        
Суддя Дніпровського 
апеляційного суду О.Є. Джерелейко