ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 р.	Справа № 480/273/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Чалого І.С. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ковпаківського відділу Державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, м. Суми, повний текст складено 11.03.20 року по справі № 480/273/20
          за позовом        ОСОБА_1  
          до       Ковпаківського відділу Державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)               
          про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Ковпаківського відділу Державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - Ковпаківський ВДВС, відповідач), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:
- визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Склярова О. П. від 08.05.2019 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови № 49093667, виданої 07.05.2019 Ковпаківським ВДВС про стягнення з нього виконавчого збору 57424,13 грн;
- визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Склярова О. П. про арешт коштів боржника від 18.11.2019 ВП № 59058573;
- визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Склярова О. П. про розшук майна боржника від 21.11.2019 ВП № 59058573.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 – задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову ВП № 59058573 державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Склярова О. П. від 08.05.2019 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови № 49093667, виданої 07.05.2019 Ковпаківським ВДВС про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 57424,13 грн.
Визнано протиправною та скасовано постанову від 18.11.2019 ВП № 59058573 державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Склярова О.П. про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .
Визнано протиправною і скасовано постанову від 21.11.2019 ВП № 59058573 державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Склярова О.П. про розшук майна боржника ОСОБА_1 .
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Ковпаківського відділу Державної виконавчої служби у м.Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (40021, м. Суми, вул. Гамалія, 31/А, код ЄДРПОУ 40211121) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в рахунок повернення судового збору 2522,40 грн. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове - про відмову у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, не врахування судом всіх фактичних та юридичних обставин.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зауважує, що позивачем пропущено десятиденний строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.05.2019, який закінчився 26.12.2019, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду згідно з ч. 3 статті 123 КАС України, що не було враховано судом першої інстанції.
Також, судом не враховано те, що після 07.05.2019 (за наслідками розгляду заяви стягувача) відповідачем прийнято рішення про подальше стягнення виконавчого збору за відкритим новим виконавчим провадженням ВП 59058573 на загальну суму 57424,13 грн. саме за наслідками закінчення виконавчого провадження (стаття 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає правові наслідки закінчення виконавчого провадження, в частині стягнення виконавчого збору. Якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом). 
Відповідно, у постанові про закінчення виконавчого провадження від 07.05.2019 зазначено про виведення постанови про стягнення виконавчого збору і витрат виконавчого провадження в окреме виконавче провадження. 
Тобто, наслідком завершення виконавчого провадження стало обов`язкове відкриття нового виконавчого провадження ВП 59058573 про стягнення з боржника виконавчого збору за постановою про стягнення виконавчого збору, що була винесена у первісному відкритому виконавчому провадженні ВП 49093667 (статті 26, 27, 37, 40 Закону України «Про виконавче провадження»).
Щодо неправильних тверджень та позиції позивача про подвійні постанови про стягнення виконавчого збору за солідарним боргом за одним рішенням суду, Ковпаківський ВДВС зауважує на таке.
За наслідками завершення ВП 59058573, в якому вперше і єдиний раз винесено оскаржувану постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 07.05.2019 за відкритим новим виконавчим провадженням, на виконання вимог ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, зареєстровано нове виконавче провадження ВП 59058573, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 08.05.2019 на виконання єдиної постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 57424,13 грн.
Враховуючи те, що примусове виконання судового рішення розпочинається безпосередньо з моменту відкриття виконавчого провадження, тому добровільний термін виконання рішення не надається, зважаючи на відсутність інших встановлених законом підстав, які б перешкоджали стягненню виконавчого збору, державним виконавцем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та вживаються заходи щодо її примусового виконання.
Щодо солідарної відповідальності боржників за зобов`язанням, дане питання врегульовано главою 48 Розділу І Книги 5 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), зокрема, статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання, тобто питання солідарної відповідальності випливає з положень ЦК України, а наслідок відповідальності, наприклад невиконання рішення суду боржником в площині та в рамках процедури виконавчого провадження, передбачає настання адміністративної відповідальності у вигляді штрафної санкції - виконавчого збору за кожним окремим виконавчим документом та окремим боржником окремо.
Важливим аспектом є те, що виконання боржником зобов`язань перед кредитором (стягувачем) до початку процедури відкриття виконавчого провадження не передбачає взагалі застосування інституту стягнення штрафної санкції виконавчого збору.
Відповідно, необхідно розмежовувати правові наслідки невиконання зобов`язань солідарних боржників перед одним кредитором у визначені законом терміни за цивільним законодавством та стадії їх виконання за процедурою примусу в рамках виконавчого провадження, що впливає на застосування до всіх боржників за всіма окремими виконавчими документами виконавчого збору, як санкції наслідків примусу.
Отже, питання солідарної чи дольової (індивідуальної) відповідальності врегульовані нормами та приписами саме цивільного законодавства України та визначено підстави та умови настання відповідальності за невиконання тих чи інших зобов`язань та стадії виконання чи невиконання цих зобов`язань, а саме настання за адміністративною санкцією відповідальності у вигляді виконавчого збору - є відповідальність саме кожного боржника окремо, так як одним кредитором (стягувачем) на примус пред`являються всі виконавчі документи за кожним боржником, від яких кредитор має право отримати задоволення своїх вимог.
При цьому, відповідач на підтвердження своїх доводів посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 30.05.2018 у справі № 808/3791/16, від 18.10.2018 у справі № 442/2670/17.
Окрім того, в аналогічній справі щодо солідарного стягнення суми виконавчого збору, а саме № 480/3396/19, Другим апеляційним адміністративним судом зупинено розгляд зазначеної справи до вирішення спору Великою Палатою Верховного Суду. 
ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, вважаючи її доводи безпідставними, а рішення суду першої інстанції - повністю законним та обґрунтованим, з підстав, наведених у судовому рішенні. Просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 - без змін. 
Позивач та відповідач повідомлялися про розгляд справи засобами електронної пошти.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно з приписами ст. 229 КАС України.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.03.2015 по справі № 592/2760/14-ц позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки було задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість по договору про надання споживчого кредиту № 11308948000 від 03.03.2008 413918,26 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість по договору про надання споживчого кредиту № 11308948000 від 03.03.2008 160323,01 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ "УкрСиббанк" сплачений судовий збір у розмірі 1315,44 грн, а з ОСОБА_2 - у розмірі 2338,56 грн. 
Рішенням судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 28.05.2015 апеляційну скаргу ПАТ "УкрСиббанк" та апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.03.2015 в частині відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, в цій частині ухвалено нове рішення, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлову будівлю - магазин промислових товарів загальною площею 91,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , для задоволення вимог ПАТ "УкрСиббанк", що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту № 11308948000 від 03.03.2008 в розмірі 574241,27 грн, з яких: 406395,69 грн - заборгованість за простроченим кредитом; 124694,66 грн - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 33566,93 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 9583,99 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Встановлено спосіб реалізації нерухомого майна, а саме, нежитлової будівлі - магазин промислових товарів загальною площею 91,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та належить: в розмірі 1/4 частини - ФОП ОСОБА_2 ; в розмірі 1/4 частини - ОСОБА_3 ; в розмірі 1/2 частини - ОСОБА_1 у межах процедури виконавчого провадження та з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку" за ціною, визначеною на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності і проведеної відповідно до діючого законодавства. В іншій частині рішення суду було залишено без змін (а.с. 15-19).
На виконання рішення судом було видано виконавчий лист № 592/2760/14-ц від 26.06.2015.
14.09.2015 державним виконавцем Ковпаківського ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49093667 з примусового виконання виконавчого листа № 592/2760/14-ц, виданого 26.06.2015 Ковпаківським районним судом м. Суми про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлову будівлю - магазин промислових товарів загальною площею 91,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , для задоволення вимог ПАТ "Укрсиббанк", що виникли на підставі Договору про надання споживчого кредиту № м11308948000 від 03.03.2008 в розмірі 574241,27 грн, з яких: 406395,69 грн - заборгованість за простроченим кредитом; 124694,66 грн - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 33566,93 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 9583,99 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Встановлено спосіб реалізації нерухомого майна, а саме, нежитлової будівлі - магазин промислових товарів загальною площею 91,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та належить в розмірі 1/2 частини - ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу 1/2 частини, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу В.Ю. Юморановою 17 листопада 2007 року за  № 1281 (а.с. 21-23).
Згідно з копією постанови старшого державного виконавця Ковпаківського ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області ВП № 49093667 від 07.05.2019 (а.с. 26), виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 592/2760/14-ц, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми, закінчено в зв`язку з повною сплатою боргу, а копією постанови ВП № 49093667 від 07.05.2019 (а.с. 74) підтверджується, що з ОСОБА_1 вирішено стягнути виконавчий збір у розмірі 57424,13 грн.
Постановою старшого державного виконавця Ковпаківського ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області ВП № 59058573 від 08.05.2019 відкрито виконавче провадження про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 57424,13 грн (а.с. 24).
При цьому, з копії постанови ВП № 48816756 від 20.11.2019 вбачається, що ОСОБА_5 , яка є солідарним боржником разом з ОСОБА_1 перед ПАТ "УкрСиббанк", виконавчий збір у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа Ковпаківського районного суду м. Суми № 592/2760/14-ц в сумі 57424,13 грн повністю сплатила, борг перед ПАТ "УкрСиббанк" повністю погашено (а.с. 85).
Таким чином, виконавчий збір в розмірі 10 відсотків від суми боргу стягнутий із солідарного боржника повністю.
18.11.2019 державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Скляровим О. П. прийнято постанову ВП № 59058573 про арешт коштів боржника (а.с. 102), а також 21.11.2019 про розшук майна боржника ВП № 59058573 (а.с. 104, 105).
Не погодившись з вищезазначеними постановами відповідача від 08.05.2019 про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника від 18.11.2019 ВП № 59058573, про розшук майна боржника від 21.11.2019 ВП № 59058573, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сума виконавчого збору визначена в розмірі 10 відсотків від суми, яка підлягає стягненню, і у випадку її сплати одним із солідарних боржників, на інших солідарних боржників обов`язок сплачувати виконавчий збір в цій ситуації не покладається, оскільки в законодавстві його розмір визначений виходячи із суми, що підлягає стягненню і не залежить від кількості боржників. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р., № 1404-VIII (далі – Закон  № 1404) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Відповідно до статті 1 Закону України № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 України № 1404).
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України № 1404 державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи, як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України № 1404 під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно - правовими актами.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України № 1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 1  ч. 2 ст. 18 Закону України № 1404 передбачено, що державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з ст. 27 Закону України № 1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Частиною 3 ст. 40 Закону України № 1404 визначено, що в разі припинення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першоїстатті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятоюстатті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня припинення виконавчого провадження (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
В той же час, відповідно до статті 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом.
Згідно з статтею 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Відповідно до статті 544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.
Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що питання стягнення виконавчого збору з солідарних боржників не врегульовано в законодавчому порядку.
Проте, неврегульованість питання про стягнення виконавчого збору з солідарних боржників не може бути підставою для вчинення державним виконавцем дій з примусового стягнення виконавчого збору декілька разів, замість одного.
Так, із копії постанови ВП № 48816756 від 20.11.2019 вбачається, що ОСОБА_5 , яка є солідарним боржником разом з ОСОБА_1 перед ПАТ "УкрСиббанк", виконавчий збір у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа Ковпаківського районного суду м. Суми № 592/2760/14-ц в сумі 57424,13 грн повністю сплатила, борг перед ПАТ "УкрСиббанк" повністю погашено (а.с. 85).
Таким чином, виконавчий збір в розмірі 10 відсотків від суми боргу стягнутий із солідарного боржника повністю.
Однак, відповідачем не було враховано вищевказані обставини та прийнято постанову, якою стягнуто з позивача виконавчий збір у сумі 57424,13 грн, що створило ситуацію, за якої виконавчий збір відносно одного й того самого боргу стягується декілька разів.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з солідарних боржників фактично здійснюється стягнення подвійної суми виконавчого збору за одним і тим же боргом, за одним і тим же рішенням суду та за однією й тією ж сумою.
Чинним законодавством України не передбачено стягнення подвійної суми виконавчого збору та подвійна відповідальність одного й того ж виду заборонена (ст. 61 Конституції України).
Аналогічна позиція щодо солідарного стягнення суми виконавчого збору викладена у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2020 у справі № 480/3396/19, на яку, зокрема, посилається відповідач в апеляційній скарзі.
При цьому, ухвалою Верховного Суду від 10.09.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2020 року у справі №480/3396/19.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 30.05.2018 у справі № 808/3791/16, від 18.10.2018 у справі № 442/2670/17, колегією суддів не приймаються до уваги, так як в зазначених судових справах відсутнє солідарне стягнення суми виконавчого збору, оскільки боржник у виконавчому провадженні з виконання судового рішення є один, тоді як у цій справі їх три.
Отже, в даному випадку, є різними обставини, які досліджувались у вищезазначених справах, та які підлягають дослідженню у даній справі.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги відповідача про те, що при солідарному стягненні з декількох боржників, судовий збір підлягає стягненню у розмірі 10 відсотків з кожного боржника незалежно від кількості таких боржників, є необґрунтованими та суперечать вимогам чинного законодавства України.
Доводи апеляційної скарги про те, що у постанові про закінчення виконавчого провадження від 07.05.2019 зазначено про виведення постанови про стягнення виконавчого збору і витрат виконавчого провадження в окреме виконавче провадження, тобто, наслідком завершення виконавчого провадження стало обов`язкове відкриття нового виконавчого провадження ВП 59058573 про стягнення з боржника виконавчого збору за постановою про стягнення виконавчого збору, що була винесена у первісному відкритому виконавчому провадженні ВП 49093667, також не приймаються до уваги, оскільки не спростовують сплату виконавчого збору в розмірі 10 відсотків від суми боргу солідарним боржником, а саме ОСОБА_5 .
Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що позивачем пропущено десятиденний строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.05.2019, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду згідно з ч. 3 статті 123 КАС України, колегія суддів зауважує на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України таку позовну заяву може бути подано до суду в десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що жодних доказів направлення на адресу позивача оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.05.2019 матеріали справи не містять.
В свою чергу, лише 03.01.2020 адвокат, діючи в інтересах позивача на підставі угоди про надання правничої допомоги, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 45), ознайомився з матеріалами виконавчих проваджень ВП № 49093667 та ВП № 59058573.
Факт ознайомлення адвоката з матеріалами виконавчих проваджень 03.01.2020 підтверджується копією відповідної заяви про ознайомлення з відміткою про дату ознайомлення з канцелярії Ковпаківського відділу Державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с. 44).
Таким чином, з урахуванням дати ознайомлення адвоката з матеріалами виконавчих проваджень, позовна заява від 11.01.2020 (відповідно до штемпеля на конверті) подана ОСОБА_1 в межах строку, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що з матеріалами виконавчого провадження № 59058573 з примусового виконання оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору у сумі 57424,13 грн ознайомився представник позивача Шинилевський Р.М. саме 16.12.2019, про що свідчить відмітка з підписом останнього на матеріалах виконавчого провадження з відкриття оскаржуваної постанови від 08.05.2019, колегією суддів не приймаються до уваги з огляду на таке.
В матеріалах виконавчого провадження з відкриття оскаржуваної постанови від 08.05.2019 дійсно міститься відмітка: "З провадженням ознайомився ОСОБА_6 16.12.2019" (а.с. 56).
Проте, ані матеріали справи, ані матеріали виконавчого провадження, які містяться в матеріалах справи, не містять жодних доказів того, що вказана особа була саме представником позивача.
Не зазначено про свій статус і самим ОСОБА_6 при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження.
В свою чергу, матеріали справи містять лише докази того, що представником позивача є Пилипенко О. С., яка і ознайомилась з матеріалами виконавчих проваджень 03.01.2020.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи відповідача є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
При цьому, колегія суддів зазначає, що надаючи оцінку мотивам та обґрунтуванням сторін у справі, суд керуючись частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини”, застосовує Європейську конвенцію з прав людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, у своєму рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що: "п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень."
Також, згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів Комітету Міністрів ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В даному випадку, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів юридичну правильність і фактичну обґрунтованість спірних постанов.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ковпаківського відділу Державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року по справі № 480/273/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	Л.В. Любчич    І.С. Чалий