УХВАЛА
02 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 283/1056/18
провадження № 61-8973ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М. 
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2018 року  ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 з позовом про розірвання шлюбу.
Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2019 року позов задоволено.
Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відділом реєстрації актів громадянського стану Малинського району Житомирської області 27 січня 2001 року, розірвано. 
Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 травня 2020 року вказану апеляційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.
У травні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 травня 2020 року.
Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 травня 2020 року.
09 червня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку повторно звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду   від 07 травня 2020 року у вказаній вище справі.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
Процесуальний закон не передбачає можливості повторного розгляду касаційної скарги особи, за зверненням якої Верховний Суд вже постановив ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.
Як вбачається з матеріалів касаційного провадження, ОСОБА_1  скористалася передбаченим законом правом на касаційне оскарження судового рішення у цій справі та є ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження, після чого повторно подає касаційну скаргу на те ж судове рішення, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                         І. В. Литвиненко  
 
                                                                В. С. Висоцька
 
                                                                                                    І. М. Фаловська