П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

____________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 815/2484/17	
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д..
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу прокуратури Одеської області на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до прокуратури Одеської області, в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив суд:
- визнати протиправним і скасувати наказ виконувача обов`язків прокурора Одеської області від 27 березня 2017 року №490к про його звільнення з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Одеської області та з органів прокуратури з 27 березня 2017 року у зв`язку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури (пункт 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин);
- поновити його на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Одеської області з 27 березня 2017 року;
- зобов`язати прокуратуру Одеської області призначити його на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Одеської області або на іншу рівнозначну посаду;
- стягнути на його користь з прокуратури Одеської області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27 березня 2017 року по день ухвалення судового рішення;
- допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення позивача на посаді та зобов`язання прокуратури Одеської області виплатити середньомісячне грошове забезпечення в межах суми стягнення за один місяць;
- зобов`язати прокуратуру Одеської області в 30-денний строк з дня звернення ОСОБА_1 з виконавчим листом про негайне виконання постанови суду щодо поновлення на посаді – подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови в зазначеній частині.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2017 року (з урахуванням ухвали суду від 25 травня 2018 року про виправлення описки) позов задоволений частково. 
Визнаний протиправним і скасований наказ виконувача обов`язків прокурора Одеської області від 27 березня 2017 року №490к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора прокуратури Одеської області та органів прокуратури з 27 березня 2017 року у зв`язку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури. 
Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Одеської області з 28 березня 2017 року. 
Стягнуто з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 березня 2017 року по день фактичного поновлення на посаді. 
Допущено негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та прокуратури Одеської області залишені без задоволення, а постанова Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2017 року – без змін.
Постановою Верховного Суду від 17.01.2020 касаційну скаргу прокуратури Одеської області у справі №815/2484/17 залишено без задоволення, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 04.09.2017 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.02.2018 - без змін, а справу повернуто до Одеського окружного адміністративного суду.
11.03.2020 року, на адресу суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі.
16.03.2020 року, на адресу суду надійшла уточнення заява позивача про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі, в якій позивач просив суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з прокуратури Одеської області середній заробіток за час вимушеного прогулу з період з 28.03.2017 року по 18.05.2018 року у розмірі 190196,89 грн. без урахування податків та обов`язкових платежів.
Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року задоволена заява ОСОБА_1 .
Ухвалене додаткове судове рішення по справі №815/2484/17, яким стягнуто з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.03.2017р. по 18.05.2018 р. у розмірі 190196,89 грн., без утримання податків та інших обов`язкових платежів.
Не погоджуючись із зазначеним додатковим рішенням, прокуратура Одеської області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить змінити оскаржуване рішення, зменшити суму стягнутих коштів до 179383,02 грн.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив про неправильний обрахунок середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки множенню підлягає саме кількість робочих днів та середньоденної заробітної плати.
У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , послався на правильне застосування норм матеріального права та дотримання норм процесуального права та правомірність додаткового рішення суду першої інстанції.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.
Суд встановив, що після набрання постановою Одеського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2017 року законної сили, позивач, звернувся до відповідача із заявою щодо виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 04.09.2017 р., на що отримав лист №11-9691-16 від 16.03.2018 року про відмову у виконанні вказаного рішення (т. 3 а.с. 180).
18.05.2018 р. на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №56299395, наказом прокурора Одеської області №777-к від 18.05.2018 року позивач поновлений на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Одеської області (т. 3 а.с. 179).
Таким чином, фактичне поновлення позивача на посаді після звільнення відбулось через 13 місяців та 13 робочих днів.
Також, встановлено, що 29.05.2018 р. позивач подав до Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області заяву разом з виконавчим листом Одеського окружного адміністративного суду від 12.03.2018 р. по справі №815/2484/17 про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 28 березня 2017 року по день фактичного поновлення на посаді.
Проте листом ГУ ДКС України в Одеській області №16-08/1 141-3334 від 30.05.2018 позивачу запропоновано надати судове рішення із зазначенням конкретної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 28 березня 2017 року по день фактичного поновлення на посаді, яка підлягає стягненню відповідно до постанови суду від 04.09.2017 року.
Таким чином, питання про право на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 28 березня 2017 року по день фактичного поновлення на посаді було вирішене без зазначення розміру середнього заробітку.
Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат, працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Середній заробіток працівника згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. (далі – Порядок № 100).
Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.
Апеляційний суд зазначає, що звільнення позивача відбулося 27.03.2017 року, а наказом прокурора Одеської області №777-к від 18.05.2018 позивач був поновлений на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтриманням державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Одеської області.
Суд апеляційної інстанції дослідив довідку № 42 від 22.02.2018 року, надану Одеському апеляційному адміністративному суду, відповідно до якої середньомісячна зарплата ОСОБА_1 згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, складає 13994,42 гри. (тринадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири гри. 42 коп.).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції у постанові від 04.09.2017 року встановив, що підлягає задоволенню позовна вимога про відшкодування прокуратурою Одеської області  на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу  з 27.03.2017 року  по дату фактичного поновлення на посаді включно, в розмірі середньомісячного заробітку, розрахованого відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року (ь. 1 а.с. 246).
Рішення суду першої інстанції в цій справі набрало законної сили, залишене без змін постановою Верховного Суду, та є обов`язковим до виконання.
Таким чином, враховуючи приписи ч. 4 ст. 78 КАС України, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо обрахунку середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу виходячи з розміру середньоденної заробітної плати шляхом її множення на кількість робочих днів.
При цьому апеляційний суд зазначає, що висновки суду першої інстанції, викладені в оскарженому додатковому рішення, узгоджуються з висновками, викладеними у постанові цього суду від 04.09.2017 року в цій справі.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції, які викладені в додатковому рішенні.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив додаткове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а додаткове рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 2-12, 71-78, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України, суд - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокуратури Одеської області  -  залишити без задоволення.
Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2020 року у справі № 815/2484/17 -  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 23 вересня 2020 року.

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.