28.07.20
33/812/249/20

Миколаївський апеляційний суд

Справа № 33/812/249/20                Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 173-2 КУпАП                суддя Подзігун Г.В.
               Суддя апеляційного суду
               Чебанова-Губарєва Н.В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року                                                 м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В., 
за участю секретаря                - Таран З.В.,
захисника особи, провадження
відносно якої закрито                - ОСОБА_1 

розглянула клопотання особи, провадження відносно якої закрито, ОСОБА_2 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 квітня 2020 року, якою відносно
ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 , 
закрито провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

14.07.2020 р. від ОСОБА_2 надійшла апеляційна скарга на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 квітня 2020 року, яка містила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Мотивуючи клопотання про поновлення строку, ОСОБА_2 зазначив, що на території України запроваджувались карантинні заходи, у зв`язку із короновірусною інфекцією, а він, як особа, яка має захворювання, має підвищений ризик захворіти вказаною хворобою, із подальшими негативними наслідками, а відтак, не мав можливості бути присутнім при розгляді справи та вчасно оскаржити зазначене рішення. За такого, справа розглянута у його відсутність, про суть прийнятого рішення дізнався 26.06.2020 р., після чого звернувся до канцелярії суду з заявою про ознайомлення із матеріалами справи, 06.07.2020 р. ознайомившись із якими, прийняв рішення про оскарження постанови судді.
Заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, на підтримку клопотання, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, приходжу до наступного.

За вимогами ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Вирішуючи питання про поновлення строку, суд виходить з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. 
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.97 р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Право на справедливий розгляд судом, яке гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, повинне тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Держав.
Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної (правової) визначеності.
Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
В рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 р. зазначено, «що від судів вимагається вказувати підстави для поновлення права на оскарження судового рішення, однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі, проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки вказується на те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суддею місцевого суду справа призначалась до розгляду на 20.02.2020 р., 02.03.2020 р., 12.03.2020 р., 10.04.2020 р., 29.04.2020 р., про що судом ОСОБА_2 направлялись відповідні повідомлення про слухання справи, після чого, до канцелярії суду надходили відповідні клопотання, як від ОСОБА_2 , так і від його захисника, про відкладення судових засідань. 
29.04.2020 р. суддею місцевого суду постановлено рішення за результатами розгляду матеріалів справи та цього ж дня, канцелярією суду, відповідна копія постанови направлена ОСОБА_2 за адресою, яка міститься в матеріалах справи.
Після сплину більш ніж 2 місяців - 30.06.2020 р. ОСОБА_2 звернувся із заявою про ознайомлення із матеріалами справи, із якими ознайомився 06.07.2020 р. та 14.07.2020 р. склав відповідну апеляційну скаргу.
При цьому, під час судового розгляду в місцевому суді інтереси ОСОБА_2 представляли адвокат Камінський В.І. та адвокат Гайдаржий А.В., а апеляційна скарга хоча й підписана ОСОБА_2., однак до канцелярії суду подана адвокатом Мілюченко В.А.

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 , маючи реальну можливість реалізувати своє право на захист, у справі про адміністративне правопорушення, за складеним відносно нього протоколом, більш ніж протягом 2 місяців не ініціював оскарження прийнятого судом рішення, та подав апеляційну скаргу на постанову суду після закінчення строку на апеляційне оскарження. Посилання апелянта на запровадження карантинних заходів, як на підставу для пропуску строку є недоречними, оскільки з початку введення в Україні карантину судова система не припиняла свою роботу та продовжує працювати в загальному порядку, з дотриманням відповідних санітарних та протиепідемічних заходів. Будь-яких інших причин пропуску строку апеляційного оскарження в апеляційній скарзі не зазначено.

Враховуючи викладене, а також те, що діючим законодавством перебіг строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення пов`язаний з днем винесення постанови суду, апеляційний суд доходить висновку про відсутність поважних підстав для поновлення ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а :

відмовити особі, провадження відносно якої закрито,  ОСОБА_2  у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 квітня 2020 року.
Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала - ОСОБА_2 .
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                 Н.В. Чебанова-Губарєва