справа №759/19033/19
головуючий у суді І інстанції Журибеда О.М.
провадження № 22-ц/824/10481/2020
 
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М           У К Р А Ї Н И
 
15 вересня 2020року                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого                      Писаної Т.О.,
Суддів                                 Приходька К.П., Журби С.О.
за участю секретаря судового засідання - Костецької М.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 30 червня 2020 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,    
 
В С Т А Н О В И В:
 
У жовтні2019 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 29 листопада 2013 року між ОСОБА_5 та  ОСОБА_2 , посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком Сергієм Павловичем та зареєстрований в реєстрі за №12165.
В обгрунтування позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу позивач посилається на норму ст. 230 ЦК України, якою визначені правові наслідки вчинення правочину під впливом помилки.
03 січня 2020 року представником відповідача було заявлено клопотання про закриття провадження по справі.
Заява мотивована тим, що аналогічний спір вже вирішувався в суді та є рішення яке набрало законної сили.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 30 червня 2020 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири з тих підстав, що неможливо розглядати справу за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
Не погоджуючись із ухвалою суду,  ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На обґрунтування своїх доводів вказує, що закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України можливе лише за умови, що позов за результатами розгляду якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто, збігаються сторони, предмет і підстави позовів. 
Зауважує, що нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
У поясненнях до апеляційної скарги, які надійшли до Київського апеляційного суду 27 липня 2020 року від адвоката Сабіщенко О.В., яка діє в інтересах третьої особи  ОСОБА_4 , адвокат підтримує апеляційну скаргу позивача та доводи, якими він обґрунтовує апеляційну скаргу.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 представник відповідача  ОСОБА_2 зазначила, що з доводами позивача, викладеними в апеляційній скарзі не погоджується.
Указує, що відмінністю у даних справах є лише наявність третіх осіб у новій справі №759/19033/19, проте їх наявність в цій справі відповідно до ст.48 ЦПК України не є обставиною, яка має враховуватись.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Представник відповідача адвокат Бордунова Н.О. проти доводів апеляційної скарги заперечувала.
Представник третьої особи ОСОБА_4 - адвокат Сабіщенко О.В. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про розгляд справи належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомляли.
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі частини 2 статті 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
          Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України виходив із того, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується виходячи з наступного.
Судом першої інстанції було встановлено, що 08 жовтня 2014 року позивач звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до      ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Київського нотаріального округу Ковальчук С.П. про визнання договору купівлі-продажу недійсним з підстав визначених ст. 229 ЦК України, а саме щодо правових наслідків правочину, який вчинено під впливом помилки.
17 вересня 2015 року рішенням Святошинського районного суду міста Києва, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 03 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
31 серпня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 03 лютого 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
16 березня 2017 року заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ТОВ «Експерт Центр», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. про визнання недійсним результатів оцінки майна, звіту про визначення ринкової вартості майна, договору купівлі-продажу квартири задоволено визнано недійсним та скасовано договір купівлі-продажу квартири укладений 29 листопада 2013 між ОСОБА_5 та     ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_5 померла, а правонаступником її прав та обов`язків став ОСОБА_1 , який був допущений у справі про визнання договору купівлі-продажу недійсним на стадії апеляційного оскарження, як правонаступник на підставі заповіту складеного на його ім`я.
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2017 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, заочне рішення Святошинського районного суду м.Києва від 16 березня 2017 в частині правового обґрунтування підстав задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири від 29 листопада 2013 року змінено, виключено з мотивувальної частини посилання на статтю 225 Цивільного кодексу України.
Заочне рішення Святошинського районного суду м.Києва від 16 березня 2017 в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсними і скасування результатів оцінки майна, звіту про визначення ринкової вартості майна та висновку про визначення ринкової вартості майна - квартири, здійснених ТОВ  «Експерт центр» скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні даних позовних вимог.
В решті заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2017 року залишено без змін.
03 жовтня 2018 постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Заочне рішення Святошинського районного суду м.Києва від 16 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 29 листопада 2013 року скасовано.
Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5 , правонаступником якої є ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили, рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
У відповідності до ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких грунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких грунтується позовна вимога позивача.
Предмет позову в розумінні цивільного процесуального закону - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, складені в постановах Верховного Суду.
Згідно з висновками Верховного Суду щодо застосування п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, що викладені в постановах від 10.06.2020 року у справі №366/2099/17, від 27.05.2020 року у справі №761/35475/18, від 13.05.2020 року у справі 65/4455/19, від 08.04.2020  року  у справі №910/16868/19, від 27.11.2019 року у справі №303/4229/16-ц, від 27.11.2019 року у справі №235/4711/15-ц, від 22.05.2019 року у справі №640/7778/18, від 19.11.2019 року у справі №640/5563/19, від 09.10.2019 року у справі №285/3912/18, від 19.06.2019 року у справі 59/488/17, закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України можливе лише за умови, що позов за результатами розгляду якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто, збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
При цьому, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто, коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Як вбачається із матеріалів справи, підстави позову, з яким у 2014 році до суду зверталась ОСОБА_5 (справа №759/17065/14) відрізняються від підстав позову ОСОБА_1 (справа №759/19033/19), що свідчить про нетотожність цих позовів і відповідно неможливість застосування судом першої інстанції положень п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.
Заперечуючи проти апеляційної скарги представник відповідача звертала увагу на ту обставину, що в обгрунтування обох позовів позивач посилається на одні і ті самі обставини, однак ці заперечення не можуть бути взяті до уваги, оскільки на тотожність позовів впливають однакові сторони, підстави та предмет спору, а не лише фактичні обставини.
Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи вищезазначене, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 255, 374, 379, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 30 червня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 16 вересня 2020 року.
 
Головуючий	Т.О. Писана	
Судді	К.П. Приходько	

		
	С.О. Журба