П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 815/1994/18	
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
доповідача, судді - Димерлія О.О.
суддів – Єщенка О. В., Танасогло Т.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року у справі № 815/1994/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії ,-

В С Т А Н О В И В:
26 квітня 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач або ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просить суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку призначеної пенсії;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії по інвалідності з 13 червня 2013 року, відповідно до довідки про виплачене грошове забезпечення від 28.08.2017 року за № 6/66/216, із врахуванням основного розміру пенсії 80% грошового забезпечення та з включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації грошового забезпечення, одноразової премії та винагороди за тривалість безперервної військової служби.
- зобов`язати відповідача провести виплату ОСОБА_1 донарахованих сум пенсії після її перерахунку на підставі довідки про виплачене грошове забезпечення від 28.08.2017 року №6/66/216, в т.ч. донарахованих сум за минулий час, починаючи з моменту її призначення 13 червня 2013 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем здійснено  перерахунок пенсії на підставі довідки, в якій не були враховані такі складові грошового забезпечення, як грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань, індексація, одноразова премія та винагорода за тривалість безперервної військової служби. Позивач вважає, що такі складові грошового забезпечення   повинні бути включені до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, а відповідач повинен провести перерахунок пенсії на підставі довідки про виплачене грошове забезпечення від 28.08.2017 року № 6/66/216.
За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом від 23 липня 2018 року прийнято рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, таких складових грошового забезпечення, як грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань, індексація, одноразова премія та винагорода за тривалість безперервної військової служби, а відповідач під час здійснення перерахунку пенсії позивачу, діяв в межах чинного законодавства.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначається про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи та прийняття незаконного рішення.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано практику Верховного Суду, яка стосується даних правовідносин, а зазначені допомоги, індексація, премія та винагорода є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відносяться до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія.
В зв`язку з відсутністю клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, апеляційний суд відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.          
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що з 13 червня 2013 року позивачу призначено пенсію по інвалідності з основним розміром пенсії 80% грошового забезпечення в розмірі 5443,03 грн., що підтверджується перерахунком пенсії від 25 березня 2014 року та перерахунком пенсії від 14 квітня 2017 року, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХII). (а.с.8-9)
Згідно даних розрахунків, при обчисленні пенсії враховано грошове забезпечення у такому складі: 
- посадовий оклад - 1688,00 грн.; 
- оклад за військове звання - 130,00 грн.; 
- процентна надбавка за вислугу років 40% - 727,20 грн.; 
- середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням (надбавка за роботу з таємними виробами, носіями, документами 10%, надбавка за виконання особливо важливих завдань 50%, премія 90%) - 2897,82 грн. 
Загальна сума грошового забезпечення для обчислення пенсії складає 5443,02 грн.
05.09.2017 року позивачем було подано відповідачу заяву про перерахунок пенсії та додаткові документи, які дають право на перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії, виходячи з положень ст. 63 Закону № 2262-Х1І, п. 23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 року № 3-1.
Однак, листом від 27 жовтня 2017 року № 1439/Б-11 відповідач відмовив позивачу у задоволенні зазначеної вище заяви. 
У зв`язку з відмовою позивач звернувся до суду.
Колегія суддів надаючи оцінку спірним правовідносинам, звертає увагу на таке.
Частиною 1 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною 1 статті 15 Закону №2011-ХІІ  визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». ( далі - Закон №2262-ХІІ)
Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.
Так, ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ  визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року  страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей»  пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Таким чином, Закон №2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать:  посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано.
До грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначений статтею 43 Закону №2262-ХІІ, який є вичерпним.
Враховуючи викладене, доводи позивача про необхідність включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні, премії одноразової та винагороди за тривалість безперервної військової служби, виплата яких здійснювалася не щомісячно, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, адже вказані виплати не входять до переліку видів грошового забезпечення згідно ч.3 ст.43 Закону № 2262-ХІІ.
Вищезазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року (справа № 522/2738/17); постанові Верховного Суду від 28.03.2019 року (справа № 431/4088/16).
Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії по інвалідності, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені    законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.
Зокрема, повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Відповідно до пункту частини 2 цієї норми, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.
Втручання суду в повноваження суб`єкта публічної влади можливе лише тоді, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи законодавства, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.
Таким чином, зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії по інвалідності є втручанням у його дискреційні повноваження, що додатково свідчить про безпідставність такої вимоги та про неможливість її задоволення.
Також колегія суддів звертає увагу на таке.
Відповідно до п. п. 3, 4, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправним та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернення позивача, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Приписами ч.2 ст. 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Виходячи із змісту заявлених позивачем вимог та встановлених в ході розгляду справи обставин, колегія суддів дійшла висновку, що в цьому випадку слід застосувати положення статті 9 КАС України, з метою захисту прав і законних інтересів позивача для повного відновлення порушеного права.
У постановах ВСУ та ВС неодноразово встановлювалось, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникав би необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.
Також необхідно ще зазначити про відсутність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за заявою ОСОБА_1 щодо перерахунку пенсії на підставі довідки про виплачене грошове забезпечення від 28.08.2017 року № 6/66/216, а лише надання відповідачем відповіді листом від 27 жовтня 2017 року № 1439/Б-11.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що захистом порушеного права позивача з урахуванням того, що в матеріалах справи наявна довідка про виплачене грошове забезпечення від 28.08.2017 року за № 6/66/216 є зобов`язання відповідача повторно розглянути та прийняти рішення за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії відповідно до довідки про виплачене грошове забезпечення від 28.08.2017 року № 6/66/216 з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову, позовна вимога про зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області провести виплату ОСОБА_1 донарахованих сум пенсії після її перерахунку на підставі довідки про виплачене грошове забезпечення від 28.08.2017 року №6/66/216, в т.ч. донарахованих сум за минулий час, починаючи з моменту її призначення 13 червня 2013 року є передчасною.
Таким чином, оскаржуване позивачем рішення суду першої інстанції не можна вважати таким, що прийнято відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для його скасування.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.
Керуючись ст. ст. 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328,329 КАС України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року у справі № 815/1994/18 - скасувати та прийняти нове рішення суду.
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у прийнятті рішення і не проведення перерахунку призначеної пенсії по інвалідності відповідно до довідки про виплачене грошове забезпечення від 28.08.2017 року  № 6/66/216.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути та прийняти рішення за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.09.2017 року про перерахунок пенсії відповідно до довідки про виплачене грошове забезпечення від 28.08.2017 року  № 6/66/216.
В задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача провести виплату ОСОБА_1 донарахованих сум пенсії після її перерахунку на підставі довідки про виплачене грошове забезпечення від 28.08.2017 року №6/66/216, в т.ч. донарахованих сум за минулий час, починаючи з моменту її призначення 13 червня 2013 року - відмовити.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами  судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Димерлій О.О.	
Судді	    	Єщенка О.В.  Танасогло Т.М.