Ухвала
Іменем України 
10 серпня 2020 р.
м. Київ
Справа №541/690/19
Провадження № 51-3672 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 11 грудня 2019 року та вирок Полтавського апеляційного суду від 16 червня 2020 року щодо нього,
встановив:
Вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 11 грудня 2019  року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України  ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України. 
 
Вирішено питання щодо цивільних позовів, процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
 
Чернівецьким апеляційним судом вирок місцевого суду скасовано в частині призначеного покарання і постановлено свій вирок від 16 червня 2020 року, яким засуджено ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
 
Постановлено вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 11  грудня 2019  року в частині вирішення цивільних позовів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
 
В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
 
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.
 
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Усупереч наведених вимог, засуджений формально посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та його особі, у той же час не наводить правового обґрунтування незаконності судового рішення відповідно до ст.  414 КПКУкраїни.
Також, засудженим не зазначено, у чому ж полягає явна несправедливість судових рішень з огляду на вид і розмір призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особу засудженого. 
 
Окрім того, зазначена засудженим вимога не повною мірою узгоджується зі ст. 436 КПК України, якою визначено рішення, які вправі ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
 
Так, засуджений посилається виключно на порушення допущені, на його думку, апеляційним судом, однак просить скасувати, в тому числі, й вирок місцевого суду, чим допускає протиріччя.
Також, зі змісту касаційної скарги вбачається, що вона містить суперечності, оскільки у мотивувальній частині засуджений наводить підстави для зміни вироку апеляційного суду, а в резолютивній частині просить його скасувати. 
 
Крім того, апеляційним судом вирок місцевого суду в частині вирішення цивільних позовів скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, а тому вказане судове рішення в цій частині, відповідно до ст.  424 КПК України, не може бути переглянуте в касаційному порядку, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню.
 
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
 
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.
 
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом,  у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.
 
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків — п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                              ОСОБА_2                            ОСОБА_3