ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року	Львів	Справа № 342/1023/17 пров. № А/857/6154/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                        Глушка І.В.,
суддів:                                                             Бруновської Н.В., Матковської З.М.,
за участю секретаря судового засідання:    Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2020 року, ухвалене суддею Ничик Г.І. у м. Городенка Івано-Франківської області о 12:00, повний текст якого якладений 01 квітня 2020 року, у справі № 342/1023/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язання до вчинення дій, -
                                                     ВСТАНОВИВ:
05 жовтня 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, у якому просив визнати протиправними дії щодо відмови у перерахунку пенсії з часу її призначення із врахуванням всіх складових грошового забезпечення за останні 24 календарних місяці служби підряд перед звільненням, з яких справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; зобов`язати провести перерахунок та виплату пенсії з часу її призначення із врахуванням всіх складових грошового забезпечення за останні 24 календарних місяці служби підряд перед звільненням, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: одноразову премію у 2013 році в розмірі 513 грн, індексацію в розмірі 903,75 грн за 2014 рік; матеріальну допомогу в розмірі 6010 грн; одноразову премію в розмірі 770,02 грн; індексацію у сумі 2757,56 грн за 2015 рік; матеріальну допомогу у сумі 14400 грн; одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 84015,36 грн, на загальну суму 109369,69 грн; виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.
Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, що полягають у відмові в перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб»  ОСОБА_1 з 04.10.2016 з грошового забезпечення без урахування індексації в розмірах, зазначених в Довідці ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області інформаційного характеру про складові грошового забезпечення за період з 01.10.2013 по 31.08.2015 підполковника поліції ОСОБА_1 та Довідці ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області № К-106/108/01/29-2017 від 29.09.2017.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 04.10.2016 в розмірі обчисленому з 59 % грошового забезпечення з урахуванням індексації, зазначеної в Довідках ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області інформаційного характеру про складові грошового забезпечення за період з 01.10.2013 по 31.08.2015 підполковника поліції ОСОБА_1 та від 29.09.2017 № К-106/108/01/29-2017, здійснити виплату суми перерахунку, починаючи з 14.10.2016.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що при вирішенні питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи, зокрема Закону України №2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Закону України №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення №1078. Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, неврахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення. 
Відмовляючи в решті позовних вимог щодо врахування інших складових грошового забезпечення, суд першої інстанції, врахувавши правову позицію Великої палати Верховного Суду, викладену у постанові від 06 лютого 2019 року у справі №522/2738/17, дійшов до висновку про відсутність правових підстав для включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, одноразових додаткових видів грошового забезпечення, виплата яких здійснювалась не щомісячно, оскільки вказані виплати не входять до встановленого ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» переліку видів грошового забезпечення.
Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що ч.3 ст.43 Закону №2262-ХІІ не містить положень про включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія такої виплати як індексація.
Вказує, що рішенням Конституційного Суду України від 13.05.2015 №4-рп/2015 надано тлумачення положень ч.3 ст.63 Закону, відповідно до якого перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, який включає надбавки, доплати, підвищення,є вичерпним. При цьому, суд зазначив про єдиний підхід законодавця до визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються як при призначенні пенсій (ст.43 Закону), так і при перерахунку раніше призначених пенсій (ст.63 Закону).
Згідно правової позиції, викладеної зокрема і в рішенні Верховного Суду від 20.02.2018, прийнятому у справі №286/2987/16-а, для призначення (перерахунку) пенсії до додаткових видів грошового забезпечення включаються тільки щомісячні надбавки, доплати, підвищення. Скаржник вказує, що в розумінні Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація є соціальною гарантією, яка компенсує громадянам подорожчання споживчих товарів і послуг, та не входить до переліку додаткових видів грошового забезпечення, визначених додатком 16 Постанови, відповідно, на думку скаржника, не відноситься до виплат, на які нараховується єдиний внесок, та складових грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія.
Також скаржник вказує на невідповідність довідки від 29.09.2017 №К-106/108/01/29-2017 вимогам Порядку №45.
Відповідно до довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів україни, виданої ОСОБА_1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 21.02.2018 №103, посадовий оклад складає 3400,00 грн, оклад за військовим званням 2200,00 грн, надбавка за вислугу років 45% -2520 грн, премія 6% - 48,72 грн; всього 8168,72 грн. Зазначена сума була врахована головним управлінням Фонду для перерахунку пенсії з 01 січня 2016 року, що відповідало вимогам чинного законодавства.
Скаржник, покликаючись на те, що пенсійним органом позивачу перераховано пенсію відповідно до вимог чинного законодавства, вказує на відсутність підстав для перегляду її розміру.
В судове засідання сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.
Так, колегією суддів встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 01 вересня 2015 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області як одержувач пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
На день звільнення з служби ОСОБА_1 обіймав посаду першого заступника начальника міського відділу - начальника слідчого відділення Коломийського МВ Управління МВС України в Івано-Франківській області, його спеціальне звання - підполковник міліції.
У зв`язку з звільненням ОСОБА_1 на пенсію згідно наказу УМВС України в Івано-Франківській області № 475 від 31.08.2015 Коломийським МВ УМВС 09.09.2015 був виданий Грошовий атестат № 16, на підставі якого відповідач призначив позивачу пенсію (59% грошового забезпечення) в розмірі 3782,97 грн з 01.09.2015, при обчисленні якої враховано посадовий оклад 1150 грн, оклад за спеціальне звання 130 грн, процентна надбавка 35% за вислугу років - 448 грн, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці (надбавка за виконання особливо важливих завдань у розмірі 100%, премія 121 %) (а.с.22).
На звернення позивача до пенсійного органу із заявою про здійснення перерахунку пенсії, до якого позивачем додано довідку ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області № К-106/108/01/29-2017 від 29.09.2017 та Довідку інформаційного характеру про складові його грошового забезпечення за період з 01.10.2013 по 31.08.2015, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом № 808/К-15 від 04.10.2017 відмовило у перерахунку пенсії, покликаючись на відсутність правових підстав для включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (а.с.14-21).
Зокрема згідно довідки ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області № К-106/108/01/29-2017 від 29.09.2017 про нарахування та виплату ОСОБА_1 за час служби в УМВС України в Івано-Франківській області за 24 місяці перед звільненням, з 01.09.2013 по 31.08.2015, згідно записів в особових карточках, які знаходяться на зберіганні в архіві, сум грошового забезпечення та сум нарахованого на нього й перерахованого єдиного соціального внеску та отриману в ліквідаційній комісії: у 2013 році -одноразову премію в сумі 513 грн (ЄСВ утримано з працівника 2,6% - 13,53 грн, нарахування роботодавця 34,7% - 178,13 грн); одноразову премію в розмірі 770,02 грн (ЄСВ утримано з працівника 2,6% - 20,02 грн, нарахування роботодавця 34,7% - 267,2 грн); у 2014 році - індексацію в розмірі 903,75 грн (ЄСВ - 0 грн), матеріальну допомогу в розмірі 6010 грн (ЄСВ утримано з працівника 2,6% - 156,26 грн, нарахування роботодавця 34,7% - 2085,47 грн); у 2015 році - індексацію у сумі 2757,56 грн (ЄСВ - 0 грн.), матеріальну допомогу у сумі 14400 грн (ЄСВ утримано з працівника 2,6% - 374,4 грн, нарахування роботодавця 34,7% - 4996,8 грн); одноразову грошову допомогу у сумі 84015,36 грн, при звільненні з УМВС (ЄСВ - 0 грн). 
Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною першою статті 15 Закону №2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.
Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.
Так, частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).
Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.
Відтак, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для включення до грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислюється пенсія, отриманих позивачем додаткових видів грошового забезпечення, виплата яких здійснювалася не щомісячно, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, адже вказані виплати не входять до встановленого частиною третьою статті 43 Закону №2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06 лютого 2019 року (справа №522/2738/17), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного суду.
Велика Палата Верховного Суду у вказаному рішенні, крім зазначеного, вирішила за необхідне відступити від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові цього суду від 10 березня 2015 року (№ 21-70а15).
Щодо одноразової грошової допомоги при звільненні колегія суддів вказує про відсутність підстав для її включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, виходячи з наступного.
Правові підстави для виплати одноразової грошової допомоги встановлені статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які пов`язані зі звільненням особи зі служби.
За змістом пункту 17 статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» військовослужбовці підлягають загальнообов`язковому пенсійному спрахуванню.
Частиною 2 статті 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених, зокрема, у пункті 17 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Також, Закон України «Про збір та облік на обов`язкове державне пенсійне страхування» визначає порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є, зокрема, військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу.
Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що військовослужбовці підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, тому мають сплачувати страхові внески та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з суми сукупного оподатковуваного доходу, обчисленого відповідно до законодавства України.
Частина 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не містить положень про включення до грошового забезпечення такої виплати, як одноразова грошова допомога при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які пов`язані зі звільненням особи зі служби.
Таким чином, хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, але має інше правове призначення.
Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців.
Правову позицію щодо відсутності підстав для включення одноразової грошової допомоги при звільненні до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, висловлено в рішенні Верховного Суду України від 12 вересня 2017 року, прийнятому у справі № 21-1115а16, та в подальшому підтримано Верховним Судом у низці постанов, зокрема, від 03 травня 2018 року у справі № 728/1876/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 344/10953/17, від 14 серпня 2020 року у справі №343/1112/17.
Щодо врахування у складі грошового забезпечення індексації грошового забезпечення суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон №2017-ІІІ) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина друга статті 19 Закону №2017-ІІІ).
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ).
Згідно статей 1 і 2 вказаного Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону №2011-ХІІ містить відсилочну норму, колегія суддів вважає, що механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями Закону №2011-XII або Закону №2262-ХІІ.
Верховний Суд у складі суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, розглянувши справу №638/9697/17 при вирішенні питання включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отриманої військовослужбовцем індексації грошового забезпечення, у постанові від 03 квітня 2019 року відступив від раніше висловленої з цього питання правової позиції Верховного Суду у справах №522/11262/16-а та №522/7855/17 та сформулював наступний правовий висновок.
Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2262-ХІІ та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2011-ХІІ, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону №2017-ІІІ, Закону №1282-ХІІ, та Порядку №1078.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.
Зазначений висновок щодо перерахунку та виплату пенсії з урахуванням індексації узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постановах від 12 червня 2019 року у справі № 643/212/17 та від 12 вересня 2019 року у справі № 235/6160/16-а, від 14 серпня 2020 року у справі 343/1112/17.
Такий висновок не суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій в постанові від 06.02.2019 у справі №522/2738/17, оскільки Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 10.03.2015 у справы №21-70а15 щодо наявності підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та сформулювала критерії включення до нього саме тих складових, які передбачені Законом №2262-ХІІ. Разом з тим, питання включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отриманої індексації грошового забезпечення, не було предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду у справі №522/2738/17.
Правовий висновок аналогічного змісту був сформований у постанові Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №638/9697/17.
Щодо покликань скаржника на неможливість здійснення перерахунку пенсії позивача за відсутності нового рішення Кабінету Міністрів України про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій відповідній категорії громадян, вказуючи одночасно на невідповідність довідки вимогам Порядку №45, колегія суддів зазначає таке.
Пунктом 3 Порядку №45 (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) передбачено, що на підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі - довідка) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.
Пунктами 23-24 Порядку №3-1 визначено, що перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону №2262-XII. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії. Про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.
Абзацом 1 пункту 4 Порядку №3-1 встановлено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.
Отже, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що уповноважені органи, визначені Порядком №45, повідомляють Пенсійного фонду України.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17.07.2018 у справі №753/383/17, від 26.06.2018 у справі №553/3438/16-а, від 30.05.2018 у справі №362/5993/16-а, від 27.08.2020 у справі № 431/2279/17.
Зважаючи на вказане, суд вважає, що відповідачем безпідставно не враховано для здійснення перерахунку пенсії позивачу довідку Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області інформаційного характеру про складові грошового забезпечення за період з 01.10.2013 по 31.08.2015 підполковника поліції ОСОБА_1 та довідку Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області № К-106/108/01/29-2017 від 29.09.2017, які містять відомості про здійснені ОСОБА_1 індексаційні виплати. Разом з цим, на переконання суду, невідповідність таких довідок встановленим Порядком №45 вимогам не може бути підставою для відмови у проведенні перерахунку пенсії, за умови наявності правових підстав для проведення такого перерахунку. Тому, беручи до уваги висновок суду про те, що індексація підлягає врахуванню у склад грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, самостійно подані позивачем до пенсійного органу довідки є достатнім та належним документом для проведення перерахунку пенсії.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції, враховуючи вимоги ст.63 Закону №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до якої належний перерахунок провадиться за минулий час, але не більше як за 12 місяців з дня подання додаткових документів, та з огляду на те, що відмову у перерахунку пенсії надано листом пенсійного органу від 04 жовтня 2017 року, дійшов висновку, що вірним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням висновків суду з 04 жовтня 2016 року.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи скаржника на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують. 
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.
Крім того, колегія суддів зауважує, що у третьому абзаці резолютивної частини рішення судом першої інстанції помилково вказано дату, починаючи з якої слід здійснити виплату ОСОБА_1 суми перерахунку «14.10.2016» замість вірної «04.10.2016», чим допущено описку, що може бути виправлена в порядку, визначеному статтею 253 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                       ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2020 року у справі №342/1023/17 - без змін.   
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	З. М. Матковська  	
Постанова складена в повному обсязі 10.09.2020.
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду