Справа № 352/2305/18 
Провадження № 22-ц/4808/285/20 
Головуючий у 1 інстанції Гургула В. Б. 
Суддя-доповідач Бойчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
                       судді-доповідача                Бойчука І.В.,
суддів                                Фединяка В.Д., Девляшевського В.А.,
секретаря                        Маслей А.М.,
з участю  ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Здорово» про стягнення майнової та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2019 року під головуванням судді Гургули В.Б.

в с т а н о в и в:
У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» (далі- ПАТ СК «Здорово») про відшкодування майнової та моральної шкоди.
Позовні вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_1 15.09.2018, керуючи автомобілем «Шкода Фабія Класік», номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі Н-09 «Мукачево - Львів» скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21114», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 (син позивачки), внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог Правил дорожнього руху України та постановою Тисменицького районного суду від 04 жовтня 2018 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
З довідки про дорожньо-транспортну пригоду відомо, що ОСОБА_1 , при оформленні ДТП, надав страховий сертифікат «Зелена картка» терміном дії до 04.01.2019 виданий ПрАТ «СК «Здорово».
Позивачка зазначала, що оскільки належний їй транспортний засіб 28.02.2018 року застрахований в ПрАТ «СК «Альфа страхування», про що видано Поліс № АК/7434769 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в день вчинення ДТП про страхову подію повідомлено вищевказану страхову компанію.
В телефонній розмові їй стало відомо, що даним страховим випадком повинна займатись страхова компанія відповідача.
В ПрАТ «СК «Здорово» повідомили, що не зможуть надати послуги експерта оцінювача і збір документів, так як це є проблемами зацікавленої сторони.
Звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 212 встановлено, що вартість матеріального збитку, спричиненого власнику колісного транспортного засобу ВАЗ 21114 реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 61 208,14 грн.
За проведення експертно-товарознавчого дослідження сплачено 2 500 грн. 
Відповідач в добровільному порядку збитки не відшкодував та не відповідає на усні звернення позивача.
Крім того, після вказаної ДТП у позивача погіршився стан здоров`я, оскільки вона переживала за здоров`я сина, ОСОБА_3 , який в результаті ДТІІ отримав забій та струс головного мозку і вимушений був звертатись за медичною допомогою до сімейного лікаря, невропатолога та окуліста.
Через ДТП, винуватцем якого є ОСОБА_1 , вона вимушена займатись непритаманною для неї діяльністю, а саме - звертатись за допомогою до експерта, працівників правоохоронних органів, страхових компаній, юристів та суду. Заподіяну їй моральну шкоду позивач оцінила в 25 000 грн.
Просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь 61 208,14 грн майнової та 25 000 грн моральної шкоди та судові витрати у справі.
Рішенням Тисменицького районного суду від 21 листопада 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ПАТ СК «Здорово» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 61 208,14 грн майнової шкоди та 25 000 грн моральної шкоди.
Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 витрати понесені нею за оплату судового збору в розмірі 1 622,92 грн.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції ухвалено необґрунтовано, рішення є незаконним та підлягає скасуванню.
Апелянт зазначив, що між ним та ПрАТ СК «Здорово» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідач у строк, визначений законом, а саме, 15.09.2018 повідомив до страхової компанії про дорожньо-транспортну пригоду. Тобто виконав всі дії для того, щоб позивачу було здійснено страхове відшкодування.
За таких обставин апелянт зазначає, що у разі завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, потерпілий має право вимоги до боржника, яким є страховик.
Щодо стягнення матеріальної шкоди апелянт зазначає, що позивач не була учасником ДТП та не надала суду належних та допустимих доказів завданої їй моральної шкоди.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволення позовних вимог.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції на підставі вимог ч.1 ст. 1166 та ст. 23 і ч.1 ст. 1167 ЦК України стягнув з ОСОБА_1 , як винної особи, заподіяну позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 61 208,14 грн та моральну у розмірі 25 000 грн.
Апеляційний суд вважає, що до такого висновку суд першої інстанції прийшов передчасно, без належного дослідження зібраних доказів та з порушенням вимог матеріального і процесуального права, що призвело до постановлення помилкового рішення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 15.09.2018 року о 16 год. 05 хв. керуючи автомобілем «Шкода Фабія Класік», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на автодорозі Н-09 «Мукачево - Львів» по вул. Галицькій в с. Угринів, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21114», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , власником якого є позивачка ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження.
Постановою Тисменицького районного суду від 04 жовтня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 212 встановлено, що вартість матеріального збитку, спричиненого власнику колісного транспортного засобу ВАЗ 21114, реєстраційний номер  НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 61 208,14 грн.
З довідки про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що ОСОБА_1 при оформленні ДТП надав страховий сертифікат «Зелена картка» терміном дії до 04.01.2019, виданий ПрАТ «СК «Здорово».
Згідно повідомлення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с.81-83 т.1) вбачається, що Нацкомпослуг 11.04.2018 року прийнято розпорядження № 518 «Про виключення з Державного реєстру фінансових установ та анулювання свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ПрАТ «СК «Здорово». Проте, виключення з Державного реєстру фінансових установ не звільняє ПрАТ «СК «Здорово» від обов`язку виконувати свої зобов`язання за укладеними договорами страхування.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).
Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Учасники справи згідно з її матеріалами мають декілька зобов`язань.
Деліктне зобов`язання між потерпілою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП.
Договірне зобов`язання між відповідачем і третьою особою - за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Суд першої інстанції вважав, що відповідальною особою за відшкодування збитків є ОСОБА_1 як особа, що є винною у заподіянні шкоди.
Проте, колегія суддів з таким висновком суду не погоджується з огляду на наступне.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).
Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.
У цій справі третя особа як страховик відповідача (завдавача шкоди) не набула право регресу до останнього. Таке право третя особа могла би набути, відшкодувавши потерпілій завдану їй шкоду, а також за наявності умов, визначених статтею 38 вказаного Закону.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.
Судом встановлено, що відповідно до страхового полісу серії АМ/1958825 страховиком відповідача на момент вчинення ДТП була третя особа - ПрАТ СК «Здорово». Страховий ліміт за даним договором обов`язкового страхування складає 100 000 грн, про що в суді ствердили сторони і є обізнаними з умовами цього договору.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
До такого ж висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року за результатом розгляду справи № 755/18006/15-ц.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
З огляду на вказане, апеляційний суд приходить до висновку, що саме на третю особу, як страховика відповідача, повинен бути покладений відповідний обов`язок по відшкодуванню шкоди у межах суми страхового відшкодування.
Однак, зі змісту позовних вимог вбачається, що ПрАТ СК «Здорово» у даній справі не є відповідачем, а вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди заявлено тільки до ОСОБА_1 , як завдавача шкоди.
З огляду на вищенаведене, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга є частково обґрунтованою і постановлене у даній справі судове рішення не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з вищенаведених підстав.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

       п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2019 року скасувати. 
Ухвалити нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Здорово» про стягнення майнової та моральної шкоди відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 10 серпня 2020 року.

Судді:                                                                        І.В. Бойчук
                                                                               В.А. Девляшевський
                                                                               В.Д. Фединяк