УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 688/4376/19
Провадження № 22-ц/4820/1204/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 липня 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд
 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Ярмолюка О.І.
 
розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 688/4376/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 травня 2020 року в складі судді Козачук С.В. по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд
в с т а н о в и в :
В грудні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування заявлених позовних вимог банк посилався, що ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору № б/н від 10 жовтня 2008 року отримав кредит у розмірі 27 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач, підписав Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, чим підтвердила свою згоду на те що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складають Договір про надання банківських послуг. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 «Умов та правил надання банківських послуг» клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору та з врахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 10 листопада 2019 року має заборгованості по кредиту, яка становить 74503 грн. 92 коп. з яких : 38192 грн. 34 коп. – заборгованість за тілом кредиту; 3603 грн. 49 коп. – заборгованість за відсотками нарахованими за простроченим кредит згідно ст. 625 ЦК України, 28684 грн. – пені, а також штрафи 500 грн. – фіксована частина, 3524 грн. – процентна складова, які позивач просив стягнути з відповідача на його користь та судові витрати по справі в розмірі 1921 грн.
Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 травня 2020 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 10 жовтня 2008 року за тілом кредиту в сумі 27000 грн.. та 696 грн. 17 коп. судового збору, в решті позову відмовлено.
АТ КБ «ПриватБанк» не погодилося з рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 травня 2020 року в частині незадоволених позовних вимог, тому просило в цій частині рішення скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апелянт вважає, що рішення суду в цій частині прийняте без дослідження всіх обставин справи та з невірним застосуванням норм матеріального права. Банк посилається, що відповідач був ознайомлений з Умовами та правилами, Тарифами банку оскільки 21 жовтня 2008 року підписав Довідку про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, GOLDБонус +». В підписаній відповідачем довідці вказано базову відсоткову ставку за користування кредитом 2,5% на місяць, процентна ставка на суму простроченої заборгованості 5% на місяць. Оскільки сторони узгодили розмір відсоткової ставки при простроченні зобов`язання 5% на місяць (60% річних) та банк має право на стягнення відсотків за вказаною ставкою, також відповідачу нараховані відсотки згідно ст. 625 ЦК України за період з 01 жовтня 2019 року по 10 листопада 2019 року розмір яких складає 2609 грн. 81 коп. Крім того, з 01 вересня 2015 року впровадженні зміни до Умов та правил надання банківських послуг, в частині нарахування відсотків шляхом списання грошей з рахунку клієнта, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, оскільки відповідач самостійно не вносив кошти на погашення заборгованості то за рахунок кредитних коштів погашалися відсотки тому встановлений кредитний ліміт за карткою був перевищений. Таким чином, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення боргу, відповідач фактично погоджувався з Умовами та Правилами надання банківських послуг тій редакції, яка діяла на момент користування коштами.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні з наступних підстав.
У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Так судом встановлено, що 10 жовтня 2008 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої відповідач визнавав, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг з встановленим кредитним лімітом на картковий рахунок в розмірі 5000 грн., базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору 2,5% на місяць із розрахунку 360 днів у році.
Разом з цим, ОСОБА_1 засвідчив, що він ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг (розміщені на офіційному сайті Приватбанку - ІНФОРМАЦІЯ_1 .privatbank.ua) та погоджується з ними. 
Кредитними коштами з урахуванням збільшення кредитного ліміту до 27 000 грн. та відповідно кредитною карткою відповідач користувався, періодично витрачаючи кредитні кошти.
На виконання умов договору ОСОБА_1 було видано п`ять кредитних карток, остання № НОМЕР_1 з терміном дії до травня 2020 року.
До анкети-заяви Банк додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, в яких зазначено і Тарифи обслуговування кредитних карт.
За розрахунком Банку станом на 10 листопада 2019 року ОСОБА_1 має заборгованості за кредитним договором в сумі 74503 грн. 92 коп., яка складається з: 38192 грн. 34 коп. – заборгованість за тілом кредитом; 3603 грн. 49 коп. – заборгованість за відсотками нарахованими за простроченим кредит, згідно ст. 625 ЦК України, 28684 грн. 09 коп. – нарахованої пені, а також штрафи 500 грн. – фіксована частина, 3524 грн. – процентна складова.
Відповідно до частин першої, другої ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
       Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Як передбачено ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Звертаючись до суду з позовом АТ КБ «ПриватБанк» надало суду: Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 10 жовтня 2008 року, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 10 листопада 2019 року, виписку по рахунку відповідача.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що надана позивачем Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку від 10 жовтня 2008 року та інші матеріали справи не містять доказів підтвердження того, що відповідач ознайомився та погодився саме з тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна GOLD Бонус +» і Умовами та Правилами надання банківських послуг в Приватбанку, витяги з яких надані позивачем на обґрунтування своїх вимог, відтак вказані Умови та Правила не є частиною укладеного між сторонами кредитного договору.
Відмовляючи в стягненні з відповідача пені та штрафу суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що підписана ОСОБА_1 довідка про умови кредитування на містить погодження між сторонами розміру пені за прострочене виконання зобов`язання та штрафу у визначеному банком розмірі.        
Вказані висновки узгоджуються з постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, де зазначено, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. 
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.
Також як вбачається з копії довідки про умови кредитування від 21 жовтня 2008 року, яка підписана відповідачем, розмір пені та штрафів в цій довідці не визначено.
Банк, пред`являючи вимоги щодо погашення кредиту, окрім заборгованості за тілом кредиту, також просив стягнути заборгованість за відсотками нарахованими згідно ст. 625 ЦК України.
Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
В силу ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як передбачено ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів.
Наслідком невиконання боржником грошового зобов`язання за кредитним договором є сплата ним кредитору неустойки та процентів від простроченої суми.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Отже що стосується вимог банку щодо стягнення з відповідача 3603 грн. 49 коп. – заборгованості за відсотками нарахованими за простроченим кредит, згідно ст. 625 ЦК України то суд виходить з наступного.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на виконання умов договору ОСОБА_1 було видано п`ять кредитних карток, остання № НОМЕР_1 з терміном дії до травня 2020 року. 
Тобто, фактично, відповідач міг користуватись кредитними коштами та відповідно здійснювати погашення по кредиту через дану картку до 31 травня 2020 року.
Враховуючи правову природу даного кредитного договору, а саме, що відповідач може періодично брати кредитні кошти та зобов`язаний їх відповідно періодично повертати, то слід дійти висновку, що строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, зазначеного на картці (строку кредитування), то момент закінчення строку кредитування збігається зі строком дії картки, тобто в даному випадку – 31 травня 2021 року.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постановах від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13), від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), від 17 вересня 2014 року (справа № 6-95цс14), від 19 листопада 2014 року (справа № 6-160цс14) та підтримав Верховний Суд у своїй постанові від 06 березня 2018 року, провадження №61-88св17 (справа №2120/12694/12).
 Судом беззаперечно встановлено, що строк дії останньої картки закінчується останнього дня - 31 травня 2020 року, отже момент закінчення строку кредитування та виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором теж 31 травня 2020 року.
Отже за таких обставин, оскільки строк виконання зобов`язань за договором на час подання позову в грудня 2019 року ще не настав. Банк фактично достроково звернувся до відповідача з вимогою повернути , отримані за договором кошти, то в розумінні норм Цивільного законодавства відсутні підстави для застосування норм ст. 625 ЦК України в при вирішенні даного спору.
Крім того розмір нарахованих процентів за період з 01 жовтня 2019 року по 10 листопада 2019 року становить 84,0%, що значно перевищує три проценти річних від простроченої суми, а інший розмір процентів договором не встановлений.
За таких обставин висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в частині стягнення відсотків, нарахованих по ст. 625 ЦК України, пені, штрафів є правомірними, а доводи апеляційної скарги в цій частині слід відхилити.
       Проте, стягуючи з відповідача на користь банку тіло кредиту в розмірі 27000 грн., суд припустився помилки.
Зважаючи на те, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Банк, пред`являючи вимоги про стягнення боргу, просив стягнути тіло кредиту в сумі 38192,34 грн.
Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Вищевказаного суд першої інстанції не врахував та не звернув на увагу на ту обставину, що станом на дату звернення до суду у позичальника перед Банком виникла заборгованість з фактично отриманих та неповернутих коштів у загальному розмірі 38192 грн, 34 коп. по тілу кредиту.
З огляду на вищевказане колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, стягнувши тіло кредиту лише в межах ліміту кредитування, неповно з`ясував обставини справи та безпідставно відмовив у стягненні з відповідача користь Банку суми фактично отриманих та неповернутих коштів у загальному розмірі 38192 грн. 34 коп., у зв`язку із чим оскаржуване рішення в частині задоволення позову та судових витрат підлягає зміні.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь банку підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплати судового збору, понесені в суді першої інстанції пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 983,55 грн.: (38192,34х100:74503,93=51,2%х1921:100=983,55). При зверненні до апеляційного суду позивач сплатив 2881,5 грн., тому з урахуванням загальної суми задоволених вимог на його користь з відповідача підлягає стягненню 1475,07 грн. судових витрат у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги: (51,2%х2881,5:100=1475,07). Загальний розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2458,62 грн. (983,55 +1457,07).
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
       Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 травня 2020 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором в сумі 38192 грн. 34 коп. (тридцять вісім тисяч сто дев`яносто дві гривні тридцять чотири копійки) та судові витрати в сумі 2458 грн. 62 коп. по сплаті судового збору.
В решті рішення залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.        
Повне судове рішення складено 22 липня 2020 року.

Судді                         А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

О.І. Ярмолюк