УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 672/14/20
Провадження № 22-ц/4820/1542/20
Категорія: ухвала
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 вересня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Корніюк А.П. (суддя – доповідач), П`єнти І.В., Спірідонової Т.В.
секретар судового засідання Гриньова А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №672/14/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Городоцького районного суду Хмельницької області від 08 липня 2020 року (суддя Сакенов Ю.К.) про призначення експертизи та зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. 
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд
в с т а н о в и в:

В січні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому просила в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, стягнути з ОСОБА_1 кошти в сумі 102645 грн., що складає Ѕ частину від середньої вартості належного ОСОБА_2 з ОСОБА_1 та відчуженого ним без згоди позивачки та проти її волі транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
Ухвалою Городоцького районного суду Хмельницької області від 08 липня 2020 року по цій справі призначено автотоварознавчу експертизу і провадження на час проведення експертизи зупинено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційну порядку, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, адже клопотання про призначення експертизи не надходило на адресу відповідача, а надійшло до суду після першого підготовчого засідання у справі. Також, апелянт вказує, що ним був поданий до суду висновок №016/20 судового експерта Соломахи В.С. експертного товарознавчого дослідження спірного автомобіля від 06 лютого 2020 року і оскільки позивачка не надала доказів вартості автомобіля, тому апелянт вважає, що цей висновок є належним та допустимим доказом у справі. На думку ОСОБА_1 , призначаючи експертизу, суд першої інстанції не з`ясував можливості надати на експертизу саме спірний автомобіль, місцезнаходження якого сторонам відоме, адже відчуження мало місце у період перебування сторін у шлюбі. Крім того, апелянт зазначає, що суд визначив установу для проведення експертизи не самостійно, а за поданням саме представника позивача, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 103 ЦПК України. Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_3 погоджується із висновками суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін. Представник зазначає, що для визначення дійсної вартості подібного за своїми якостями спірного автомобіля необхідні спеціальні знання у галузі автотоварознавства, тобто у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Позивачкою не надано суду висновку автотоварознавчої експертизи у зв`язку із тим, що остання не мала змоги замовити таку експертизу і подати суду висновок експерта, виконаний на її замовлення, оскільки не мала і не могла мати доступу до документів про якості спірного автомобіля. Представник вказує, що поданий відповідачем до суду висновок експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 не відповідає вимогам ч. 7 ст. 102 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судову експертизу», так як у ньому не зазначено, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. 
Учасники справи та представники учасників справи до суду не з`явилися, хоча про день і час розгляду справи повідомлені належним чином.
Від представників учасників справи надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності та відсутності їх довірителів.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З огляду на вищенаведене суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи.
В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 просила суд в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя стягнути з ОСОБА_1 кошти в сумі 102645 грн., що складає Ѕ частину від середньої вартості належного ОСОБА_2 з ОСОБА_1 та відчуженого ним без згоди позивачки та проти її волі, транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
18 березня 2020 року позивачка направила до суду клопотання про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи для визначення середньої ринкової вартості автомобіля, подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) автомобілю марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER T4 Combi 2.5 TDI, 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 (а.с. 84-85). 
Ухвалою Городоцького районного суду Хмельницької області від 08 липня 2020 року призначено у цій справі автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Тернопільського відділення КНДІСЕ та на вирішення експертизи поставлено питання щодо визначення середньої ринкової вартості автомобіля, подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) автомобілю марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER T4 Combi 2.5 TDI, 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 . І на час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 
Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як передбачено ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Із положень ч. 1 ст. 104 ЦПК України слідує, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. 
Оскільки встановлення дійсної вартості спірного автомобіля є предметом доказування у даному спорі, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо та задовольнив клопотання представника позивачки, призначивши по справі автотоварознавчу експертизу.
Що стосується зупинення провадження у справі, то проведення експертизи триває певний час, тому суд першої інстанції обґрунтовано зупинив провадження у справі на час її проведення відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України з урахуванням розумних строків розгляду справи. 
Доводи апеляційної скарги про те, що судом було порушено норми процесуального права при призначенні експертизи колегією суддів не приймаються, оскільки клопотання про призначення експертизи розглянуто судом у відповідності до вимог ст. 197 ЦПК України; автотоварознавчу експертизу призначено у відповідності із положеннями ст. 103 ЦПК України, а наявність у справі висновку №016/19 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки колісного транспортного засобу від 07.02.2020 року експерта, проведеного на замовлення ОСОБА_4 , який не є учасником справи, не є перешкодою для призначення судом по цій справи автотоварознавчої експертизи за клопотанням саме учасника справи чи його представника. 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд, в порушення норм процесуального законодавства, визначив ту експертну установу, яку просив представник позивачки, також до уваги не приймаються, адже стороною відповідача не було запропоновано суду експерта чи експертної установи іншої, ніж зазначено у клопотанні представника позивачки від 18.03.2020 року про призначення експертизи.
Безпідставними є і доводи скарги про те, що при призначені експертизи судом першої інстанції не з`ясовано можливості надання спірного автомобіля на експертизу, а судом на вирішення експертизи поставлено питання про визначення середньої ринкової вартості автомобіля, подібного за своїми якостями автомобілю VOLKSWAGEN TRANSPORTER T4 Combi 2.5 TDI, 2003 року випуску, адже представником відповідача при обговоренні питання щодо призначення експертизи не зазначалося про можливість проведення автотоварознавчої експертизи саме цього автомобіля та можливості надання його на огляд експерту. 
Хоча, в силу ч. ч. 4, 5 ст. 103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. 
Аналізуючи вищенаведені положення закону, можна дійти висновку, що визначення питань для проведення експертизи є правом суду, при цьому учасники справи мають право запропонувати суду свої питання. Сторона відповідача мала можливість запропонувати суду свої питання для проведення експертизи, які могли бути враховані судом при призначенні експертизи, однак цього не зроблено не було.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо призначення експертизи та зупинення провадження у справі, а також не свідчать про порушення судом норм процесуального права, що б могли бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Городоцького районного суду Хмельницької області від 08 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлений 30 вересня 2020 року.

       Судді                                        А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

Т.В. Спірідонова