ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/433/20 Справа № 214/9524/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гринь Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький  Р. В.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

23 червня 2020 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мудрецький Р.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року, якою 

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ФОП « ОСОБА_1 », який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В: 

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.
       Згідно з постановою суду,  ОСОБА_1 не сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 грудня 2017 року і до повноліття дитини, згідно судового наказу винесеного Саксаганським районного суду м. Кривого Рогу суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2018 року. 
       Після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 19.09.2018 за період з 22.12.2017 по 01.09.2018 складає 14 822 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, за що передбачена адміністративна відповідальність. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати її, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, ОСОБА_1 посилається на те, що суд розглянув справу без його участі, а про ухвалення оскаржуваного рішення він дізнався лише 16 березня 2020 року та того ж дня отримав його копію.
Свої вимоги про закриття провадження ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що закон, яким встановлено відповідальність за несплату аліментів, набрав чинності лише 06 лютого 2018 року, в той час як згідно протоколу йому інкриміновано вчинення правопорушення в період з 22.12.2017 по 01.09.2018, тобто в період, що не охоплений дією закону. На переконання апелянта, цим обставинам суд належної оцінки не надав, внаслідок чого дійшов до передчасного висновку про наявність його вини. Окрім цього, ОСОБА_1 вказує на те, що постанова містить посилання на вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-1 КУпАП, в той час як протокол складено на ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови, суд приходить до таких висновків. 
       Вирішуючи питання необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, суд виходить з того, що справу було розглянуто у відсутність ОСОБА_1 , тоді як копію постанови він отримав лише 16 березня 2020 року, про що свідчить його розписка.
       За таких обставин, з огляду на те, що апеляційна скарга була подана останнім 25 березня 2020 року, тобто в межах строку апеляційного оскарження, передбаченого ст. 294 КУпАП, суд не вважає цей строк пропущеним.
       Розглядаючи апеляційну скаргу по суті заявлених у ній вимог, суд виходить з наступного.
       Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Судом апеляційної інстанції встановлено, що цих вимог при розгляді справи судом дотримано не було.
       Так, ч. 1 ст. 183-1 КУпАП встановлено відповідальність, за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
       Разом із цим, Закон України № 2234-VIII від 07.12.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким главу 14 КУпАП доповнено цією статтею, набрав чинності 06 лютого 2018 року.
       Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
       Статтею 8 КУпАП передбачено, що закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
       З огляду на наведене, за загальним положенням, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.
       Не має зворотної сили закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом. Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність і саме тому, мають зворотну силу.
       Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє відображення і в ст.7 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.
       Враховуючи викладене, оскільки ст.183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення, то дана норма не має зворотної дії в часі.
       Отже, з урахуванням наведених вимог,  ОСОБА_1  можливо  було  притягнути до відповідальності лише у разі несплати аліментів починаючи з 06 лютого 2018 року, за умови, що це призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.
       Між тим, всупереч наведеним вимогам, суд встановив несплату аліментів за більший період часу, а саме з 22 грудня 2017 року по 01 вересня 2018 року, чим допустив істотне порушення. 
       Окрім цього, як вбачається з постанови, суд вийшов за межі протоколу та цей період несплати аліментів визначив самостійно. 
       Так, згідно з протоколом, покладеним в основу оскаржуваного рішення, ОСОБА_1 ДВС ставить у провину лише наявність заборгованості станом на 01 грудня 2019 року, без конкретного визначення періоду несплати аліментів.
       Всупереч наведеним обставинам, незважаючи на те, що протокол не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, суд вийшов за його межі та самостійно встановив період несплати аліментів з 22 грудня 2017 року по 01 вересня 2018 року.
       Хоча й цей період часу охоплює дату набрання чинності відповідним положення КУпАП, однак у зв`язку з тим, що суд пов`язаний межами протоколу, який не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, визнати вину ОСОБА_1 доведеною не можна, тому провадження у справі підлягає закриттю.
       На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови та закриття провадження у справі, через відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП, з підстав, визначених п.1 ст.247 КУпАП. 

       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
П О С Т А Н О В И В:
       
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
       Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП,скасувати та провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського         
апеляційного суду                                                  Р.В. Мудрецький