У х в а л а 
       
01 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 554/9353/18
 
провадження № 61-14795ск19 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 березня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 15 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, прокуратури Полтавської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Полтавській області, третя особа - Секретаріат уповноваженого Верховної ради з прав людини, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду,
 
ВСТАНОВИВ:
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).
 
Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Отже, питання про повернення касаційної скарги у цій справі вирішується у порядку, визначеному ЦПК України (тут і далі у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, далі - ЦПК України).
 
У серпні 2019 року Державна казначейська служба України звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на оскаржені судові рішення у зазначеній справі.
 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 серпня 2019 року касаційну скаргу Державної казначейської служби України залишено без руху, надано строк для усунення недоліків та запропоновано надати документ на підтвердження сплати судового збору. 
Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.
 
У наданий судом строк заявник не направила до суду жодних матеріалів на усунення недоліків, що зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 серпня 2019 року. 
 
Згідно з рекомендованим повідомленням поштового відправлення акціонерного товариства «Укрпошта» копію зазначеної ухвали суду касаційної інстанції направлено Державній казначейській службі України на  зазначену у касаційній скарзі адресу, та «відправлення вручено уповноваженому» 29 серпня 2019 року.
 
Отже вимоги указаної ухвали суду касаційної інстанції заявником не виконані.
 
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 1 ЦПК України).
 
Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки (частина третя статті 27 ЦПК України).
 
Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
 
Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
 
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року). 
 
Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.
 
Так, у кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
 
Заявнику надавався достатній строк для усунення недоліків поданої касаційної скарги, однак він не скористався процесуальними правами, не проявив належної обачності у захисті прав та не цікавився результатами розгляду поданої касаційної скарги.
 
Оскільки у відведений судом строк, також станом на 01 липня 2020 року, ухвала суду не виконана, що перешкоджає касаційній інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційна скарга Державної казначейської служби України підлягає визнанню неподаною та поверненню скаржнику.
 
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.
 
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
 
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 березня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 15 липня 2019 року вважати неподаною та повернути заявникові.
 
Копію цієї ухвали разом з доданими до скарги матеріали надіслати скаржнику. 
 
Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                        О. М. Осіян