Справа № 461/4584/19                                Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б. 
Провадження № 22-ц/811/1416/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Крайник Н.П.
суддів: Шеремети Н.О., Ванівського О.М., 
розглянувши в м. Львові в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 30 березня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
ВСТАНОВИВ:
       24.06.2019 року АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №Р29.342.70883 від 21.04.2017 року в розмірі 55559,60 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2100 грн. та судовий збір у розмірі 1921 грн.
       В обґрунтування поданого позову покликалося на те, що 21.04.2017 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Р29.342.70883, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 19990 грн., зі сплатою 15,5% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.
       Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим/меморіальним ордером. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором, внаслідок чого станом на 16.05.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 55559,6 грн. Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 02.04.2019 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до ОСОБА_1 будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.
       Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просило позов задовольнити.
       Оскарженим рішенням позов задоволено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №Р29.342.70883 від 21.04.2017 року в розмірі 51749,6 грн., яка складається із наступного: основний борг 6895,69 грн., прострочений борг 2576,64 грн., прострочені проценти 174,85 грн., строкові проценти 141 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту 734,49 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту 5918,72 грн. та пеня за несвоєчасне погашення платежів 35308,21 грн.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 гривні.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 2100,00 грн. витрат на правову допомогу.
       Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . 
       В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, при цьому суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, а тому рішення суду першої інстанції, на думку скаржника, є незаконним та необґрунтованим. Стверджує, що суд першої інстанції в оскарженому рішенні не зазначив докази сторони відповідача, відхилені судом та мотиви їх відхилення, мотивовану оцінку кожного аргументу, наведеного стороною відповідача у відзиві, норми права, на які посилалася сторона відповідача, які суд не застосував та мотиви їх незастосування. Посилається на те, що в кредитному договорі не встановлено обсяг послуг з обслуговування кредитної заборгованості та не такий не містить обґрунтованого розрахунку вартості таких послуг. Стверджує, що матеріали справи не свідчать про згоду отримувати від банку послугу у вигляді інформації по рахунку позичальника, опрацювання запитів позичальника з оплатою за цю послугу щомісячно грошових коштів у розмірі, визначеному в п. 6.1. Договору та відомостей щодо фактичного надання цих послуг. Зазначає, що послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними та не потребують визнання недійсними. Посилається на те, що кредитний договір має містити обґрунтований розрахунок розміру комісії, однак в такому відсутні як поняття комісії, так і обґрунтований розрахунок розміру такої. Вважає, що банк зобов`язаний здійснити перерахунок сплачених ОСОБА_1 з часу укладення кредитного договору платежів, зарахувавши платежі, сплачені на виконання пункту 1.12 кредитного договору та платежі, сплачені в рахунок оплати пені в частині на прострочену суму плати за обслуговування кредиту, відповідно до пункту 3.3.1 договору - в рахунок погашення інших обов`язкових платежів за кредитним договором. Стверджує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача та не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача. Щодо стягнення пені зазначає, що позивач не довів наявність негативних наслідків через прострочення виконання зобов`язання відповідачем за кредитним договором. Звертає увагу на те, що ні умови кредитного договору, ні «Графік щомісячних платежів за кредитним договором», ні інші документи, долучені до позовної заяви не містять значення грошової суми сукупної вартості кредиту. Посилається на нечесну підприємницьку практику позивача та ненадання інформації відповідачу, обгрунтовуючи зазначене невідповідності розміру шрифту, яким надрукований текст кредитного договору.
       Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.
Встановлено, що 21.04.2017 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір №Р29.342.70883, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 19990 грн., зі сплатою 15,5 % річних, з погашенням кредиту та відсотків у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів /а.с.7-10/.
Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав, що підтверджується копією меморіального ордеру №Р29.342.70883 від 24.04.2017 року /а.с.18/. Однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором.
       У зв`язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору утворилась заборгованість за договором №Р29.342.70883 від 24.04.2017 року, яка згідно довідки - розрахунку заборгованості станом на 16.05.2019 року становить 55559,6 грн, з яких: основний борг 10705,69 грн., прострочений борг 2576,64 грн., прострочені проценти 174,85 грн., строкові проценти 141 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту 734,49 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту 5918,72 грн. та пеня за несвоєчасне погашення платежів 35308,21 грн.
02.04.2019 року вих. №12.4.2/Р29.342.70883 на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень (а.с. 27-28). Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. 
Після подання позову у даній справі відповідачем було здійснено платежі на погашення існуючої заборгованості за кредитним договором на загальну суму 3810 грн, що підтверджується випискою по транзитному рахунку відповідача НОМЕР_1 від 26.09.2019 року. Окрім того, представник позивача просила суд врахувати даний факт при вирішенні даного спору. 
Таким чином, із врахування здійснених відповідачем платежів, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 51749,6 грн, з яких: основний борг 6895,69 грн., прострочений борг 2576,64 грн., прострочені проценти 174,85 грн., строкові проценти 141 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту 734,49 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту 5918,72 грн. та пеня за несвоєчасне погашення платежів 35308,21 грн.
       Крім того, районний суд виходив з того, що укладаючи кредитний договір відповідач погодився з усіма його умовами, в т.ч. з умовами договору стосовно комісії та підтвердив, що вся інформація йому є зрозумілою та він погоджується з нею, що підтверджується наявною в матеріалах справи письмовою згодою ОСОБА_1 .
       Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів.
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.        Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором , а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) у договорі про споживчий кредит зазначаються:
1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту;4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені;
10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.
У договорі про споживчий кредит можуть бути також зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.
Згідно з пунктом 1.12 кредитного договору №Р29.342.70883 від 24.04.2017 року позичальнику було встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе плату за: послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту ( в тому числі, але не виключно за надання довідок щодо стану заборгованості по споживчому кредиту, підтвердженням проведених платежів. Вказана комісія є разовою й сплачується за рахунок коштів споживчого кредиту , її сума включена в основну суму споживчого кредиту (крім випадків її сплати клієнтом самостійно.
Тобто, оспорюваним пунктом 1.12 кредитного договору №Р29.342.70883 від 24.04.2017 року позичальнику фактично було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».
При цьому, надання інших послуг, за вказану плату, умовами договору не передбачено.
       Вказана щомісячна плата за обслуговування міститься й у пункті 6.1 кредитного договору №Р29.342.70883 від 24.04.2017 року, а саме у графіку щомісячних платежів. 
Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача
Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. 
Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.
Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Враховуючи, що ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися йому безоплатно, вказаний пункт кредитного договору, на думку колегії суддів, є несправедливим та нікчемним, а відтак нарахування банком плати за цю послугу є безпідставною.
Наведене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом в постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19, провадження № 61-22778св19.
       З наведених мотивів, рішення суду в частині задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Ідея Банк» про стягнення з  ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» нарахованої плати за обслуговування кредиту в розмірі 734,49 грн та простроченої плати за обслуговування кредиту в розмірі 5918,72 грн за договором кредиту №Р29.342.70883 від 24.04.2017 року скасувати та в цій частині ухвалити новее рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.
       В решті рішення суду залишити без змін.
       Стосовно доводів апеляційної скарги в частині зобов`язання банку провести перерахунок суми пені, нарахованої за договором, з відрахуванням сум безпідставно нарахованої комісії, та такі не можуть бути задоволені у даній справі, оскільки відповідач зустрічного позову до банку з такими вимогами не подавав.
       Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
       Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
                                       ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  - ОСОБА_2  задоволити частково.
       Рішення Галицького районного суду міста Львова від 30 березня 2020 року в частині стягнення з  ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» нарахованої плати за обслуговування кредиту в сумі 734,49 грн та простроченої плати за обслуговування кредиту в сумі 5918,72 грн за договором №Р29.342.70883 від 24.04.2017 року скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.
       В решті рішення суду залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
       Повний текст постанови складено 20.08.2020 року.

Головуючий:         Крайник Н.П. 

Судді:                Шеремета Н.О.

                                                                                Ванівський О.М.