КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            
справа№752/17273/19                                                                           головуючийу суді Іінстанції: Шкірай М.І.
провадження №22-ц/824/8588/2020                                                     головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
18 серпня 2020 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді:                                                 Сушко Л.П.,
суддів:                                                           Іванової І.В., Сліпченка О.І.,
секретар судового засідання:                                   Спеней О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2020 року у справі за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа - Державна міграційна служба України про встановлення фактів, що мають юридичне значення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2019 року ОСОБА_1  звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження, в якій просила підтвердити народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» та підтвердити прямі родинні стосунки між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , як між бабусею та онукою. Заяву мотивовано тим, що зазначені факти мають значення для здійснення особистих немайнових прав, а саме набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ст. 8 ЗУ "Про громадянство України" від 18.01.2001 року, п. 28 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджено Указом Президента України від 27.03.2001 року №215. Заявник зазначає, що немає іншої можливості одержати або відновити документи, які посвідчують факти, що мають юридичне значення.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2020 року залишено без задоволення заяву  ОСОБА_1 , заінтересована особа - Державна міграційна служба України про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість та порушення судом норм процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати, і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву у повному обсязі. Вказує, що рішення суду першої інстанції не містить жодного посилання на документальну докази, надані заявником до суду, жодної юридичної оцінки, а містить лише формальні тези, які жодним чином не пов`язані із фактичними обставинами та матеріалами справи.
Державною міграційною службою України подано заперечення на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав. 
Залишаючи без задоволення заяву про встановлення юридичного факту, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що заява про встановлення факту не містить обґрунтування, а з поданих заявником доказів, вбачається місце народження та родинні стосунки.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
 Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України у заяві, серед іншого, повинно бути зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують факт.
Судом установлено, що відповідно до копії тимчасової посвідки на постійне проживання від 29 грудня 2010 року ОСОБА_1 у 2007 році переїхала до України з Узбекистану, і зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 6). 
Відповідно до копії свідоцтва про народження № НОМЕР_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась у м. Біла Церква, Київської області (а.с. 10).
  Як убачається із копії довідки акту народження №338 "в" від 24 жовтня 1945 року мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 по національності українка (а.с. 12).
Згідно копії свідоцтва про шлюб від 06.12.1990 року серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 заключили шлюб 17.04.1953 року (а.с. 16).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 29.07.1957 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_6 (а.с. 17).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії  НОМЕР_4 від 17.08.2007 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_1 (а.с. 21).
Встановлено, що рішення від 03 жовтня 2010 року надано дозвіл на імміграцію та документувати громадянку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 посвідкою для постійного проживання в Україні, м. Києві (а.с. 60).  
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про залишення заяви без задоволення, оскільки заявниця в порушення ст. 318 ЦПК України не обґрунтувала свою заяву та не можливість одержання або відновлення документів.
Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції не містить жодного посилання на документальну докази, надані заявником до суду, жодної юридичної оцінки, а містить лише формальні тези, які жодним чином не пов`язані із фактичними обставинами та матеріалами справи, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки суд першої інстанції зазначив, що заявник не навела обґрунтування на вимоги, які посилається у заяві.              
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні,  не спростовують.
Суд апеляційної інстанції також, звертає увагу, що в порядку окремого провадження можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, а заявник у своїй заяві просила підтвердити народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» та підтвердити прямі родинні стосунки між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , як між бабусею та онукою, що не передбачено розділом 4 главою 6 ЦПК України.
Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що встановлення, оформлення та перевірка належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України визначено "Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень".
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про залишення без задоволення заяви та вірно застосував положення ст. 81 ЦПК України.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.                                                                         На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено «19» серпня 2020 року.
 
Головуючий суддя	Л.П. Сушко    	
Судді	І.В. Іванова     О.І. Сліпченко