ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/96/20 Справа № 200/7907/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Єлісєєва Т.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,
за участю секретаря – Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Комунального підприємства “Жилсервіс-2” Дніпровської міської ради

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2018 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства “Жилсервіс-2” Дніпровської міської ради про визнання порушення прав, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, –

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП “Жилсервіс-2” Дніпровської міської ради про визнання порушення прав, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що через несправність воронки водостічної труби і жолоби на даху будинку АДРЕСА_1 сталося обмерзання зовнішньої стіни будинку з п`ятого по перший поверхи. При відтаюванні льоду і снігу сталося намокання зовнішньої стіни будинку з п`ятого по третій поверхи. Це призвело до затоплення квартир трьох верхніх поверхів, в тому числі і позивача. В результаті затоплення, пошкодженими виявилися стеля, стіна і шпалери зовнішньої стіни квартири. Причиною затоплення є зворотний ухил і яма на м`якій покрівлі, а також негерметичність швів м`якої покрівлі жолоби біля водостічної труби. На інших дев`яти водостічних трубах будинку така несправність відсутня. З приводу затоплення за вх. № 29 від 01.02.2018 року відповідачу надана скарга-заява з проханням усунути несправність інженерного обладнання та скласти акт про затоплення. У відповіді на неї за вих. № 29 від 19.02.2018 року відповідач факт пошкодження інженерного обладнання не визнав, акт про затоплення не склав, хоча його представник 02.02.2018 року виходив за вказаною адресою. В зв`язку з чим 20.02.2018 року за вх. № 44 відповідачу подано Акт-претензія. Після цього відповідач надав заднім числом акт про затоплення від 02.02.2018 року.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд: визнати порушення його права, передбаченого ст. 18 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, Типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених Постановою КМУ № 529 від 20.05.2009 року на розгляд Акта-претензії впродовж трьох робочих днів; відсутність відповіді на Акт-претензію визнати порушенням його права на інформацію, передбаченого ст. 700 ЦК України, ст. 5, 10, 14 Закону України “Про інформацію”, ст. 18 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, Типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених Постановою КМУ № 529 від 20.05.2009 року; відсутність в трьохденний строк відповіді на Акт-претензію, вважати визнання відповідачем факту неякісного надання послуг, що призвів до затоплення квартири; зобов`язати відповідача усунути негерметичність швів, зворотний ухил і яму на м`якій покрівлі над квартирою АДРЕСА_2 ; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, завдану йому у зв`язку з порушенням його прав споживача в розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано порушення прав ОСОБА_1 з боку КП “Жилсервіс-2” Дніпровської міської ради щодо належного виконання норм ст. 18 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, Постанови КМУ № 529 від 20.05.2009 року “Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій” та Закону України “Про інформацію”.

Стягнуто з КП “Жилсервіс-2” Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану йому у зв`язку з порушенням його прав споживача в розмірі 10 000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2019 року виправлено описку в рішенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2018 року, зазначено вірним в резолютивній частині рішення суму стягнутої з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн., замість невірно зазначеної – 10 000,00 грн.

В апеляційній скарзі КП “Жилсервіс-2” Дніпровської міської ради, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу відповідача – без задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Рішення суду першої інстанції не відповідає указаним вимогам закону.

Судом першої інстанції установлено, що позивач мешкає у будинку АДРЕСА_3 .

Через несправність воронки водостічної труби і жолоби на даху будинку над квартирою АДРЕСА_4 сталося обмерзання зовнішньої стіни будинку з п`ятого по перший поверхи. При відтаюванні льоду і снігу сталося намокання зовнішньої стіни будинку з п`ятого по третій поверхи. Це призвело до затоплення квартир трьох верхніх поверхів, в тому числі і позивача.

В результаті затоплення, пошкодженими виявилися стеля, стіна і шпалери зовнішньої стіни квартири.

Причиною затоплення є зворотний ухил і яма на м`якій покрівлі, а також негерметичність швів м`якої покрівлі жолоби біля водостічної труби. На інших дев`яти водостічних трубах будинку така несправність відсутня.

З приводу затоплення за вх. № 29 від 01.02.2018 року відповідачу надана скарга-заява з проханням усунути несправність інженерного обладнання та скласти акт про затоплення.

У відповіді на неї за вих. № 29 від 19.02.2018 року відповідач факт пошкодження інженерного обладнання не визнав, акт про затоплення не склав. В зв`язку з чим 20.02.2018 року за вх. № 44 відповідачу подано Акт-претензію, проте відповіді позивач не отримав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності, прийшовши до висновку, що дії відповідача призвели до порушення прав позивача у сфері надання комунальних послуг та надання інформації (інформування громадян) громадянам.

Однак, колегія суддів погодитися з такими висновками суду не може, виходячи з наступного.

Питання відносно порядку складання, подання та розгляду актів-претензій споживачів регулюється Законом України “Про житлово-комунальні послуги”.

Так, згідно з Законом України “Про житлово-комунальні послуги” виконавець/виробник зобов`язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово- комунальні послуги у разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 970 від 11.12.2013 року “Про затвердження Порядку проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі” у разі надходження актів-претензій від споживачів за формою згідно з додатком 1 та прийняття виконавцем рішення про їх задоволення перерахунок проводиться протягом наступного місяця з дати отримання виконавцем акта-претензії.

Відповідно до ст. 18 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором.

Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Як убачається з матеріалів справи, у своїй першій скарзі-заяві від 30.01.2018 року, яка зареєстрована КП “Жилсервіс-2” Дніпровської міської ради 01.02.2018 року, ОСОБА_1 не викликав представника відповідача для складання акта-претензії, а лише просив розглянути його скаргу-заяву та скласти акт про залиття (а.с.4).

Колегія суддів звертає увагу, що згідно норм чинного законодавства, у разі залиття приміщення складається акт про залиття. Так, пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 визначено, що у разі залиття квартир складається відповідний акт за формою, встановленою Додатком 4 до цих Правил.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем на заяву позивача, у відповідності до вимог чинного законодавства та у встановлений законом строк, позивачу було надано Акт від 02.02.2018 року, що підписаний начальником дільниці № 6, майстром дільниці, слюсаря-сантехніка та самим позивачем, в якому зазначено, що у результаті складних погодних умов сталося вимерзання кровлі та водостічної труби, в результаті чого, сталося залиття квартир (а.с.5 оборот).

У вказаному акті відсутні будь-які заперечення, зауваження ОСОБА_1 щодо його складення та змісту, а тому позивачем не доведено, що акт про залиття складався не 02.02.2018 року, а пізніше.

Крім того, на звернення від 30.01.2018 року, яке зареєстроване КП “Жилсервіс-2” Дніпровської міської ради 01.02.2018 року, ОСОБА_1 була надана письмова відповідь від 19.02.2018 року у відповідності до вимог Закону України “Про звернення громадян” (а.с.4 оборот).

Що стосується Акта-претензії від 20.02.2018 року, колегія суддів звертає увагу, що позивачем не було надано доказів, що він у передбаченому законодавством порядку (ч.1 ст. 18 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) викликав представника відповідача для складення та підписання саме акта-претензії споживача, і йому було відмовлено.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутися з відповідною заявою про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття на підставі акта від 02.02.2018 року, у встановленому законом порядку.

Отже, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо порушення прав позивача неналежним виконанням норм Закону України “Про житлово-комунальні послуги” та Закону України “Про інформацію”, оскільки наведене не відповідає дійсним обставинам справи.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, колегія суддів вважає, що така вимога не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно ч.ч.1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Крім того, згідно з пунктом 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди”, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Однак, всупереч викладених норм законодавства в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують завдання позивачу моральної шкоди.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Ураховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підставі статті 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства “Жилсервіс-2” Дніпровської міської ради – задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2018 року – скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства “Жилсервіс-2” Дніпровської міської ради про визнання порушення прав, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди – відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко