ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4763/20 Справа № 201/12030/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Наумова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року                                                                м. Дніпро

року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

               головуючого - судді Городничої В.С. 
               суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В. 
при секретарі - Мамедовій О.І.
розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 січня 2020 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 про стягнення коштів, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення,- 
в с т а н о в и л а:
       У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 про стягнення коштів, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення. 
       Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 січня 2020 року зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у справі № 200/7607/19 за позовом ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Кокосадзе Л.В., третя особа - ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію. 
       Не погодившись з такою ухвалою суду, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 січня 2020 року  скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. 
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність правових підстав для зупинення провадження у справі та порушив ефективність судового процесу. 
       14 квітня 2020 року відповідач ОСОБА_2 надала відзив на апеляційну скаргу в якому, зазначаючи про обґрунтованість та законність ухвали суду першої інстанції, просила залишити її без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. 
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Згідно ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи та без їх виклику.
       Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу про зупинення провадження підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику. 
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд даної справи неможливо здійснювати до вирішення справи №200/7607/19, за позовом ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Кокосадзе Л.В., третя особа - ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію. 
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
       Положеннями частини першої статті 251 ЦПК України передбачено ряд підстав для зупинення провадження, які є вичерпними.
       Так, пунктом 6 частини першої вищевказаної норми права передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
       Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.
       З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.
       Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.
       За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
       Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.
       З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду даної справи є стягнення на користь позивача 568 671,90 грн. та усунення перешкод в користуванні власністю ОСОБА_1 шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення за адресою: АДРЕСА_1 відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_2 .
       Предметом розгляду цивільної справи № 200/7607/19 є скасування рішення індексний номер: 46463461 від 15 квітня 2019 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень права власності на нерухоме майно, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованого приватним нотаріусом ДМНО Кокосадзе Л.В. та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 31178355 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на нерухоме майно, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
       Тобто спір виник з приводу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
       Таким чином, висновок суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у даній справі узгоджуються з положеннями п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України. 
       Посилання апелянта, що зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
       Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
       Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою         Підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.
       Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
       Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, - 
п о с т а н о в и л а:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.

       Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 січня 2020 року про зупинення провадження у справі - залишити без змін.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

       Повний текст постанови складено 06 серпня 2020 року.

               Головуючий:                                                 В.С.Городнича 

               Судді:                                                         О.П.Варенко

О.В.Лаченкова