П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
20 травня 2020 року 
м. Київ 
Справа № 9901/413/19
Провадження № 11-40заі20
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого судді Князєва В. С.,
судді-доповідача Прокопенка О. Б.,
суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
 
за участю: секретаря судового засідання Ключник А. Ю.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Кіцнака П. О.,
розглянула у судовому засіданнісправу за позовом ОСОБА_1 до Третьої кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів (правонаступником якої є Кадрова комісія з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів; далі - Кадрова комісія) про визнання протиправним і скасування рішення
за апеляційною скаргою Кадрової комісії на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 грудня 2019 року (судді Мартинюк Н. М., Дашутін І. В., Єресько Л. О., Жук А. В., Мельник-Томенко Ж. М.),
У С Т А Н О В И Л А :
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.   У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправним і скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - КДКП, Комісія) від 12 червня 2019 року № 175дп-19 про притягнення прокурора Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.
2.   На обґрунтування наведених у позові вимог ОСОБА_1 зазначив, що рішення КДКП є незаконним, необґрунтованим і прийнятим з грубим порушенням його прав, передбачених статтями 45, 47 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
3.   На переконання позивача, оспорюване рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності відповідач прийняв упереджено, на підставі неперевіреної і недостовірної інформації, за відсутності в матеріалах дисциплінарного провадження належних доказів, це рішення ґрунтується лише на складеному працівниками поліції протоколі про вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
4.   Позивач звернув увагу на те, що постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2019 року провадження у справі про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Розглядаючи цю справу, суд, зокрема, встановив, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а працівники поліції не дотрималися процедури перевірки такого стану. Позивач вважає, що оскільки судом не встановлено факту вчинення ним адміністративного правопорушення, який міг би свідчити про наявність в його діях дисциплінарного проступку, то немає підстав для накладення на нього дисциплінарного стягнення. ОСОБА_1 наполягає на тому, що не порушував вимог Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів і в його діях немає складу дисциплінарного проступку.
Короткий зміст рішення суду попередньої інстанції
5.   Ухвалою від 11 грудня 2019 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду замінив відповідача у справі - КДКП її процесуальним правонаступником - Третьою кадровою комісією з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів, правонаступником якої є Кадрова комісія.
6.   Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням від 17 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задовольнив - визнав протиправним і скасував рішення Комісії від 12 червня 2019 року № 175дп-19 про притягнення прокурора Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.
7.   Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що конкретних і беззаперечних доказів наявності в діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», немає. Так, дією, що ганьбить звання прокурора і може викликати сумнів у його об`єктивності, в оскаржуваному рішенні визнано саме факт відмови позивача від проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння, проте, за висновком суду попередньої інстанції, відеозаписи з нагрудних відеокамер поліцейських не підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а показання свідків та поліцейських є неналежними доказами, оскільки ці особи не були допитані безпосередньо на засіданні КДКП. Водночас суд першої інстанції зазначив, що відповідач надав неправильну оцінку постанові Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2019 року, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . Зокрема, під час розгляду згаданої справи Херсонський міський суд Херсонської області встановив, що в матеріалах справи немає направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що вказує на недотримання поліцейськими процедури перевірки такого стану.
8.   Із цих підстав суд дійшов висновку, що рішення відповідача від 12 червня 2019 року № 175дп-19 не відповідає критерію обґрунтованості, оскільки КДКП не перевірила всіх обставин, на яких ґрунтується її рішення, не надала оцінку доводам позивача, не врахувала всі обставини, що мали значення для прийняття оскаржуваного рішення, а тому є протиправним і підлягає скасуванню.
Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі вимог
9.   В апеляційній скарзі Кадрова комісія просить скасувати рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 грудня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
10.       Скаржник вважає, що суд першої інстанції ухвалив своє рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, а зроблені ним висновки не відповідають обставинам справи.
11.       Відповідач, зокрема, зауважив, що під час розгляду Комісією висновку щодо наявності у діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку позивач не ставив перед нею питання про виклик у засідання свідка, водночас положеннями Закону України «Про прокуратуру» не передбачено обов`язкового їх виклику та опитування. Крім цього, відомостей стосовно недостовірності наявних у дисциплінарному провадженні матеріалів до КДКП не надходило. Також скаржник не погодився з висновком суду першої інстанції щодо неправильної оцінки Комісією постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2019 року як доказу відсутності в діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку, оскільки зроблений у згаданій справі висновок про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення ґрунтується на недотриманні працівниками поліції процедури проведення огляду і складення протоколу про адміністративне правопорушення, що жодним чином не пов`язано з оцінкою поведінки прокурора, не виключає можливості порушення ним норм професійної етики і притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
12.       Враховуючи наведене, скаржник вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправним і скасування оспорюваного рішення КДКП.
Позиція учасників справи щодо апеляційної скарги
13.        ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому просив залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. Позивач погоджується з висновком суду попередньої інстанції щодо відсутності належних доказів порушення норм професійної етики та про неправильність наданої відповідачем оцінки постанові Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2019 року. Також позивач вважає, що суд обґрунтовано відхилив пояснення свідків як доказ вчинення ним дисциплінарного проступку.
Рух апеляційної скарги
14.       Велика Палата Верховного Суду ухвалами від 20 січня та 11 лютого 2020 року відкрила провадження за апеляційною скаргою Кадрової комісії на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 грудня 2019 року та призначила її до розгляду в судовому засіданні, про що повідомлено учасників справи.
Установлені судом першої інстанції обставини справи
15.        ОСОБА_1 працював в органах прокуратури з листопада 2013 року до червня 2019 року. Наказом прокурора Херсонської області від 09 липня 2018 року № 233к ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області.
16.       21 грудня 2018 року до КДКП надійшла дисциплінарна скарга прокурора Херсонської області Тригубенка В. М. про вчинення прокурором Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, за якою 27 грудня 2018 року було відкрито дисциплінарне провадження.
17.       У дисциплінарному провадженні встановлено, що 06 жовтня 2018 року близько 3-ї години ночі прокурор ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mersedes-Benz E220», державний номерний знак НОМЕР_1 , і був зупинений працівниками поліції.
18.       Через наявність ознак алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 7 розділу I, пункту 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), співробітники поліції пропонували ОСОБА_1 , у тому числі у присутності понятих, пройти огляд на стан сп`яніння, проте ОСОБА_1 відмовився виконати вимоги працівників поліції й пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.
19.       Із цих підстав працівниками поліції було складено протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. У протоколі зазначено, що від його підпису та надання пояснень ОСОБА_1 відмовився.
20.       Того ж дня, 06 жовтня 2018 року близько 15-ї години дня (більше ніж через 12 годин після складення зазначеного протоколу) ОСОБА_1 звернувся до закладу охорони здоров`я, розташованому у місті Гола Пристань Херсонської області, де пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння.
21.       За результатами медичного огляду було складено акт, згідно з яким ознак алкогольного сп`яніння у позивача не виявлено.
22.       За результатами розгляду дисциплінарного провадження Комісія дійшла висновку про наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. На її переконання, відмова прокурора ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння є діями, що шкодять як репутації прокурора, так і авторитету органів прокуратури та можуть викликати негативний суспільний резонанс, а тому їх вчинення є грубим порушенням правил прокурорської етики.
23.       Із цих підстав рішенням від 12 червня 2019 року № 175дп-19 КДКП притягнула прокурора Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_2  М . до дисциплінарної відповідальності та наклала на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.
24.       Не погодившись із цим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його до суду.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування
25.       Згідно з вимогами статті 19 Закону України «Про прокуратуру» (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) прокурор зобов`язаний неухильно додержуватися Присяги прокурора, правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури. 
26.       Статтею 4 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року, визначено, що одним із принципів, на яких ґрунтується професійна діяльність прокурорів, є зразковість поведінки та дисциплінованість.
27.       Відповідно до статей 16, 18 цього Кодексу при виконанні службових обов`язків прокурор має дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури.
28.       Працівник прокуратури не має права використовувати своє службове становище в особистих інтересах або в інтересах інших осіб. Працівнику прокуратури слід не допускати дій і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс. Поза службою поводити себе коректно і пристойно.
29.       Відповідно до пунктів 1, 3 Керівних принципів, що стосуються державних обвинувачів, які прийнято восьмим Конгресом Організації Об`єднаних Націй з попередження злочинності та поводження з правопорушниками (Гавана, Куба, 27 серпня - 07 вересня 1990 року), особи, відібрані для здійснення судового переслідування, повинні мати високі моральні якості та здібності, а також відповідну підготовку та кваліфікацію. Особи, які здійснюють судове переслідування, будучи найважливішими представниками системи здійснення кримінального правосуддя, завжди зберігають честь та гідність своєї професії.
30.       Підстави для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження передбачені статтею 43 Закону України «Про прокуратуру».
31.       Згідно з пунктами 5 і 6 частини першої статті 43 цього Закону прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.
32.       До дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, належить, зокрема, відмова від проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння та ненадання документів, які підтверджують, що прокурор не перебував у такому стані (пункт 2 Порядку організації роботи з питань внутрішньої безпеки в органах прокуратури України, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 13 квітня 2017 року № 111, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 16 травня 2017 року за № 623/30491; далі - Порядок).
33.       Згідно із частиною першою статті 44 Закону України «Про прокуратуру» дисциплінарне провадження здійснюється КДКП.
34.       Відповідно до частини першої статті 47 цього Закону розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні КДКП. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а в разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання КДКП має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.
35.       Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні Комісії заслуховуються пояснення члена Комісії, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб (частина п`ята статті 47 Закону України «Про прокуратуру»).
36.       Аналогічні за змістом норми закріплено у пункті 118 Положення про порядок роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, прийнятого Всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року (далі - Положення).
37.       Згідно з пунктом 119 цього Положення у разі необхідності проведення додаткової перевірки, витребування додаткових матеріалів щодо прокурора, стосовно якого розглядається висновок, на підставі рішення Комісії розгляд питання відкладається.
38.       Частиною першою статті 49 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що на прокурора можуть бути накладені такі види дисциплінарних стягнень: догана; заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); звільнення з посади в органах прокуратури.
39.       Відповідно до пункту 62 Положення Комісія не приймає рішень на підставі припущень, неперевіреної, недостовірної інформації.
Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду, рішення якого переглядається
40.       Надаючи оцінку оспорюваному рішенню Комісії, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що визначальним для вирішення цього спору є встановлення обставин щодо наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку.
41.       Відповідно до пунктів 1, 6, 7 та 9 розділу ІІ «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
42.       З матеріалів дисциплінарного провадження вбачається, що 06 жовтня 2018 року близько 3-ї години ночі працівники поліції роти № 4 Управління патрульної поліції Херсонської області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зупинили автомобіль «Mersedes-Benz E220», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , причиною чого стало неувімкнення сигналу повороту.
43.       Через наявність, за словами працівників поліції, ознак алкогольного сп`яніння вони пропонували ОСОБА_1 , у тому числі в присутності понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу - «Драгера» або із цією ж метою проїхати з поліцейськими до закладу охорони здоров`я, від чого позивач відмовився.
44.       Зазначені обставини відображено у письмових поясненнях: свідка ОСОБА_6 (тут і далі - копії матеріалів дисциплінарного провадження; арк. 16-17), працівників поліції ОСОБА_4 (арк. 20-21) та ОСОБА_5 (арк. 18-19), отриманих прокурором відділу запобігання правопорушенням в органах прокуратури управління внутрішньої безпеки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України Сапуновим Є. М., рапорті, складеному ОСОБА_4 (арк. 12), протоколі від 06 жовтня 2018 року (арк. 48), письмових поясненнях до цього протоколу, наданих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (арк. 47).
45.        ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях від 06 грудня 2018 року, наданих прокурору Херсонської області Тригубенку В. М. (арк. 5-8), а в подальшому і в поясненнях члену КДКП ОСОБА_8 (арк. 86-87) також підтвердив ту обставину, що він дійсно відмовився проїхати з працівниками поліції до закладу охорони здоров`я з метою огляду на стан алкогольного сп`яніння.
46.       Разом із цим в указаних поясненнях ОСОБА_1 заперечив, що працівники поліції надавали йому спеціальний технічний засіб «Драгер» для огляду на стан сп`яніння.
47.       Дослідивши матеріали дисциплінарного провадження, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що надані позивачем пояснення містять суперечності та розбіжності щодо одних і тих самих обставин, що вочевидь свідчать про намагання уникнути притягнення до дисциплінарної відповідальності і ставлять під сумнів їх правдивість.
48.       Так, зокрема, щодо підстав відмови проїхати з працівниками поліції до закладу охорони здоров`я з метою огляду на стан алкогольного сп`яніння позивач на засіданні КДКП 12 червня 2019 року зазначив, що не міг залишити транспортний засіб, яким він керував, оскільки в ньому перебували цінні речі його батька, а саме пакет з документами та грошима. 
49.       Натомість у згаданих вище письмових поясненнях ОСОБА_1 мотивував свою відмову іншими обставинами, а саме тим, що працівники поліції не представилися, посвідчень не пред`являли, причину зупинки не повідомили, був нічний час доби, він не перебував у стані алкогольного сп`яніння та не мав змоги залишити автомобіль без нагляду.
50.       Зазначене не узгоджується з повідомленими ним же на засіданні Комісії обставинами про те, що причиною зупинки, як указали працівники поліції, стало неувімкнення ним сигналу повороту. Згодом тієї ж ночі після того, як приїхав батько ОСОБА_1 та забрав транспортний засіб, з батьком він не поїхав, натомість працівники поліції підвезли його додому на службовому автомобілі. Це ставить під сумнів раніше надані позивачем пояснення про те, що працівники поліції не представилися, посвідчень не пред`являли, причину зупинки не повідомили. Також на запитання члена Комісії, чому тоді він не поїхав з працівниками поліції до закладу охорони здоров`я, позивач указав на те, що протокол вже було складено, а на питання про те, чому, прибувши додому, не зробив цього самостійно відразу, відповів, що не знає. Указане підтверджується долученими до справи копіями матеріалів дисциплінарного провадження, зокрема записом засідання Комісії від 12 червня 2019 року та витягом з протоколу № 29 цього ж засідання (т. 1, а. с. 63-72).
51.       У судовому ж засіданні 20 травня 2020 року позивач, надаючи пояснення, повідомив інше, а саме, що поїхав до закладу охорони здоров`я самостійно наступного дня, оскільки працівники поліції не надали направлення на проходження відповідного огляду.
52.       Із цього приводу варто наголосити на тому, що відсутність згаданого направлення жодним чином не позбавляла позивача можливості пройти медичний огляд самостійно у найкоротший строк.
53.       Також у судовому засіданні позивач зазначив, що він не відмовлявся проїхати з працівниками поліції до медичного закладу для встановлення стану алкогольного сп`яніння, а погоджувався на це, однак за умови, якщо вони почекають півгодини - годину, доки приїде батько ОСОБА_1 та забере транспортний засіб, або якщо хтось із поліцейських поїде за кермом цього автомобіля до зазначеного закладу. 
54.       Такі доводи також не заслуговують на увагу, оскільки закон не передбачає можливості висунення особою, яку зупинили працівники поліції, умов проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому у ситуації, яка розглядається, немає підстав вважати, що позивач, навівши умови, за яких він може поїхати з поліцейськими до закладу охорони здоров`я, фактично погодився пройти такий огляд.
55.       Стосовно тверджень позивача про те, що він просив працівників поліції надати йому «Драгер» для проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, однак йому цього засобу надано не було, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що ці доводи суперечать сукупності всіх інших наведених вище доказів, водночас наявність численних суперечностей у поясненнях позивача щодо одних і тих же обставин, про які йшлося раніше, ставить під сумнів їх достовірність.
56.       Зокрема, позивач не зміг належно обґрунтувати своїх доводів з приводу того, з яких причин він не зазначив про відмову поліцейських надати йому «Драгер», якщо такі обставини дійсно мали місце, а також про недостовірність наданих із цього приводу пояснень понятими (додаток до протоколу) безпосередньо в протоколі у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення».
57.       Як убачається з наявної у справі копії протоколу, ОСОБА_1 поставив свій підпис лише у графі про отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, водночас від підписання протоколу та надання пояснень до нього відмовився.
58.       Із цього приводу на засіданні Комісії 12 червня 2019 року позивач повідомив, що працівники поліції склали протокол у службовому автомобілі, надавати пояснення йому не пропонували і протоколу він не читав. 
59.       Велика Палата Верховного Суду вважає, що наведені ОСОБА_1 мотиви ненадання йому можливості викласти в протоколі свої пояснення не заслуговують на увагу, адже з урахуванням наявного досвіду юридичної роботи на посаді прокурора він мав знати і розуміти свої права та обов`язки у ситуації, що виникла. Так, зокрема, відповідаючи на питання члена КДКП, на цьому ж засіданні позивач повідомив, що в прокуратурі працює з 2013 року, має вищу юридичну освіту, до його функціональних обов`язків входить здійснення процесуального керівництва під час досудового розслідування у кримінальних провадженнях та підтримання публічного обвинувачення в суді.
60.       Водночас на згаданому засіданні Комісії позивач підтвердив, що підпис у протоколі стосовно отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом належить йому і такий дозвіл він отримав. Зазначене підтверджує ту обставину, що протокол йому надавався і він не мав перешкод викласти у ньому свої пояснення.
61.       Згідно з пунктом 2 Порядку до дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, належить, зокрема, відмова від проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння та ненадання документів, які підтверджують, що прокурор не перебував у такому стані.
62.       Велика Палата Верховного Суду вважає, що Комісія обґрунтовано відхилила посилання позивача на ту обставину, що він самостійно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, оскільки час, що минув від моменту зупинення працівниками поліції автомобіля, яким керував позивач, до моменту проходження медичного огляду склав більше 12 годин, тому документи, надані позивачем Комісії за результатами такого огляду, не підтверджують, що прокурор не перебував у стані алкогольного сп`яніння в розумінні пункту 2 Порядку.
63.       Беручи до уваги викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що  немає підстав вважати установлені у дисциплінарному провадженні обставини відмови позивача пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння такими, що не підтверджуються належними і допустимими доказами, а висновки Комісії про вчинення прокурором ОСОБА_1 дисциплінарного проступку - свавільними або необґрунтованими.
64.       Висновки суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи конкретних і беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку є помилковими та гуртуються на неповному з`ясуванні судом обставин справи. Зокрема, стверджуючи про те, що показання ОСОБА_1 не спростовані, суд попередньої інстанції взагалі їх не дослідив.
65.       Велика Палата Верховного Суду погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що з наявних у матеріалах дисциплінарного провадження відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції неможливо встановити обставини, які мають значення для вирішення питання про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.
66.       Разом із цим не можна визнати обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що показання свідків та поліцейських є неналежними доказами лише з тієї підстави, що цих осіб не було допитано безпосередньо на засіданні КДКП. Такі висновки не мають жодного нормативно-правового обґрунтування.
67.       Із цього приводу суд небезпідставно указав на те, що обвинувачення не може ґрунтуватися виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити, натомість суд першої інстанції не з`ясував, чи у повному обсязі позивач заперечував проти обставин, повідомлених поліцейськими і свідками, адже, як убачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , він підтвердив ту обставину, що відмовився проїхати з працівниками поліції до закладу охорони здоров`я для встановлення стану сп`яніння, при цьому у різних поясненнях навів щонайменше три відмінні підстави такої відмови, що, втім, не спростовує самого факту відмови.
68.       Також суд не з`ясував, чи порушував сам позивач перед Комісією питання щодо виклику та допиту цих осіб на її засіданні.
69.       Як установлено Великою Палатою Верховного Суду, на засіданні Комісії 12 червня 2019 року позивач лише просив долучити до матеріалів дисциплінарного провадження отримані ним особисто письмові пояснення від свідка ОСОБА_7 з доданою до них копією паспорта останнього, повідомив, що цю особу не було опитано під час службового розслідування. Члени Комісії поставили позивачеві ряд запитань стосовно того, чи надавала ця особа пояснення у суді, чи підписувала протокол, яким чином позивач самостійно отримав зазначені пояснення, та долучили їх до матеріалів провадження.
70.       Таким чином, стверджуючи про те, що Комісія не надала оцінки згаданим поясненням ОСОБА_7 , суд першої інстанції залишив поза увагою, що їх було досліджено членами КДКП безпосередньо під час засідання, що підтверджується відеозаписом засідання від 12 червня 2019 року та відповідним витягом з протоколу. 
71.       Наведене дає Великій Палаті Верховного Суду підстави для висновку, що суд першої інстанції фактично не досліджував наявних у справі доказів, відхиливши їх з непередбачених законом підстав.
72.       Обговорюючи висновки суду попередньої інстанції з приводу того, що відповідач надав неправильну оцінку постанові Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2019 року, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, при цьому у згаданій справі суд не встановив факту відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду, а пояснення свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 взагалі не визнав належними доказами такого факту, Велика Палата Верховного Суду виходить з таких міркувань.
73.       Так, частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
74.       Під час дисциплінарного провадження було встановлено, що 30 січня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області розглянув справу № 766/20511/18 (провадження № 3/766/173/19) про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 та ухвалив постанову, якою закрив провадження у цій справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення з підстав недоведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.
75.       Розглядаючи справу, цей суд зазначив, що у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння обов`язковим є оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я, однак у матеріалах справи немає направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу з метою виявлення стану сп`яніння, що, за висновком суду, свідчить про порушення працівниками поліції процедури перевірки такого стану.
76.       Також, за висновком цього суду, письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не можуть бути визнані належними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки ці особи не з`явилися у судове засідання та усно свої показання не підтвердили. Із цих підстав суд визнав, що і протокол про адміністративне правопорушення не підтверджує вини ОСОБА_1 у його вчиненні. За цих обставин Херсонський міський суд Херсонської області дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
77.       У контексті правовідносин, щодо яких виник спір, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що у дисциплінарному провадженні Комісія з`ясовувала питання  щодо наявності або відсутності у діях прокурора ознак дисциплінарного проступку в частині порушення норм професійної етики, а не доведеності вини цієї особи у вчиненні адміністративного правопорушення, адже це перебуває поза межами компетенції КДКП. 
78.       Із цих підстав Велика Палата Верховного Суду вважає, що констатація Херсонським міським судом Херсонської області у постанові від 30 січня 2019 року в справі № 766/20511/18 того, що у матеріалах відсутнє направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу з метою виявлення стану сп`яніння, що, за висновком цього суду, свідчить про порушення працівниками поліції процедури перевірки такого стану, не має значення при оцінці Комісією поведінки прокурора ОСОБА_1 , адже потреба дотримання прокурором етичних норм не ставиться у залежність від поведінки інших осіб, у тому числі дотримання ними визначених законом процедур.
79.       Важливо наголосити на тому, що навіть якщо сприймати установлену судом відсутність у матеріалах справи № 766/20511/18 направлення на медичний огляд як те, що працівники поліції такого направлення не оформлювали, це жодним чином не перешкоджало позивачеві самостійно пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я, що він і зробив, однак зі значним запізненням.
80.       Натомість допущені працівниками поліції процедурні порушення, про які зазначив суд у справі № 766/20511/18, мають значення лише у межах вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
81.       З приводу посилань суду першої інстанції на висновки Херсонського міського суду Херсонської області про те, що пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також протокол про адміністративне правопорушення є неналежними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що надана цим судом оцінка указаним доказам не має обов`язкового значення ні для КДКП при розгляді дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 , яка має повноваження самостійно оцінити наявні у матеріалах дисциплінарного провадження докази, ані для суду при перегляді ухваленого нею рішення, оскільки за змістом статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) преюдиційне значення мають саме обставини, встановлені у судовому рішенні, яке набрало законної сили, а не зроблені судом висновки, у тому числі щодо оцінки тих чи інших доказів.
82.       Стосовно посилань суду першої інстанції на те, що Херсонський міський суд Херсонської області в постанові від 30 січня 2019 року не встановив факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, слід зауважити, що обставин проходження позивачем такого огляду або згоди на його проходження цей суд також не встановив, що виключає можливість посилання на цю обставину, як преюдиційну.
83.       З урахуванням викладеного, Велика Палата Верховного Суду вважає помилковим висновок суду першої інстанції з приводу того, що КДКП під час дисциплінарного провадження щодо прокурора ОСОБА_1 надала неправильну оцінку постанові Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2019 року в справі № 766/20511/18 як доказу вчинення позивачем дисциплінарного проступку.
84.       Підсумовуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що КДКП належним чином з`ясувала обставини, які мали значення для прийняття рішення, навела мотиви, з яких дійшла висновків про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку з посиланням на відповідні докази, та обґрунтувала пропорційність застосованого виду стягнення і його співмірність вчиненому проступку. Оскаржуване рішення Комісії є вмотивованим, містить конкретну підставу звільнення позивача, визначену законом, а саме одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, що утворює склад дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру». Зі змісту цього рішення убачається, що КДКП врахувала всі доводи скаржника і суд першої інстанції не мав правових підстав для його скасування.
85.       Водночас, з наведених вище мотивів, Велика Палата Верховного Суду вважає помилковим висновок суду першої інстанції про недоведеність належними і допустимими доказами наявності в діях ОСОБА_1 ознак указаного дисциплінарного проступку та невідповідність оспорюваного рішення Комісії критерію обґрунтованості, недотримання КДКП обов`язку щодо наведення обставин, встановлених під час здійснення провадження, та мотивів, на підставі яких ухвалила рішення, передбачене частиною шостою статті 48 Закону України «Про прокуратуру», а також пунктами 63, 120, 121 Положення.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
86.       Згідно із частиною першою статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
87.       Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд першої інстанції ухвалив своє рішення за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, наведені в апеляційній скарзі доводи спростовують зроблені ним висновки щодо наявності правових підстав для задоволення позову, а тому рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 грудня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення - про відмову в задоволенні позову.
Керуючись статтями 242, 266, 292, 310, 315, 317, 322, 325 КАС, Велика Палата Верховного Суду
 
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів задовольнити.
2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Третьої кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів (правонаступником якої є Кадрова комісія з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів) відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя	 	В. С. Князєв	
Суддя-доповідач	 	О. Б. Прокопенко	
Судді:	Н. О. Антонюк	 	О. Р. Кібенко	
 	Т. О. Анцупова	 	Л. М. Лобойко	
 	С. В. Бакуліна	 	Н. П. Лященко	
 	В. В. Британчук	 	В. В. Пророк	
 	Ю. Л. Власов	 	Л. І. Рогач	
 	М. І. Гриців	 	О. С. Ткачук	
 	В. І. Данішевська	 	В. Ю. Уркевич	
 	Ж. М. Єленіна	 	О. Г. Яновська	
 	О. С. Золотніков	 		

 
Відповідно до частини третьої статті 321 КАС постанова оформлена суддею Князєвим В. С.