КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
факс 284-15-77 e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи 761/29074/19 Апеляційне провадження № 22-ц/824/7198/2020	Головуючий у суді першої інстанції - Рибак М.А. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.	
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
08 липня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач                                     Оніщук М.І.,
судді                                                           Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,
секретар                                                    Ющенко Я.М.,
за участю:
позивача                                                   ОСОБА_1 ,
представника позивача                         ОСОБА_2 ,
представника відповідача                    Вождаєнко Н.М. ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, згідно з яким просила:
-         визнати протиправним та скасувати рішення Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.11.2018 року про скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;
-         зобов`язати Шевченківську районну в м. Києві державну адміністрацію та її підрозділ - Центр надання адміністративних послуг поновити ОСОБА_1 реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що згідно з повідомленням Шевченківської районної державної адміністрації від 13.11.2018 року було скасовано реєстрацію її місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому, підставою для скасування реєстрації її місця проживання за вказаною адресою слугувала відсутність на те відповідної згоди власника житла.
Однак, позивач вважає вказані дії відповідача неправомірними, оскільки при зверненні із заявою про реєстрацію місця проживання за спірною адресою нею було подано всі необхідні документи, передбачені Правилами реєстрації місця проживання, у тому числі й довіреність, видану ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_5 з метою представництва його інтересів в органах і організаціях з усіх питань постановки на реєстраційний облік ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що вказана довіреність підтверджує згоду ОСОБА_4 на реєстрацію її місця проживання за спірною адресою, позивач просив позов задовольнити.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.02.2020 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 113-116).
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. 
Так, зокрема апелянт зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було взято до уваги те, що, в силу положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», для скасування або зняття з реєстрації при наявності підстав для цього необхідно звертатися до суду з відповідними вимогами.
При цьому, вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що при реєстрації місця свого проживання за спірною адресою ним було надано відповідну на те згоду наймача житла - ОСОБА_4 (а.с. 119-122).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 13.04.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк на подання відзиву (а.с. 126, 127).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 01.06.2020 року справу призначено до розгляду (а.с. 131, 132).
04.06.2020 року до суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу.
У судовому засіданні позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Представник відповідача щодо задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 855 додатку 10 до таблиці № 5 розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 року за № 1112 будинок № 2 по вул. Рейтарській у м. Києві було передано до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації.
На підставі доповідної записки начальника юридичного відділу Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.11.2018 року відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації надано висновок стосовно скасування адреси місця проживання від 18.10.2017 року ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому, з даного висновку слідує, що на підставі проведеної перевірки встановлено, що при здійсненні реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою ОСОБА_1 не було надано згоди власника житла (Київської міської ради або іншого уповноваженого органу), оскільки дана квартира є комунальною власністю територіальної громади та неприватизована.
Згідно з повідомленням Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської районної державної адміністрації від 13.11.2018 року реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . 
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Старокиївської ради народних депутатів від 13.02.1998 року за № 24 ОСОБА_4 був виданий ордер на квартиру АДРЕСА_1 , в якій ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав до своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При цьому, 07.09.2018 року ОСОБА_4 було видано довіреність на ім'я ОСОБА_5 , якою він уповноважив останнього бути його представником в органах і організацію (ЖКХ) з усіх питань постановки на реєстраційний облік ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до вказаної довіреності, завіреної нотаріально, 17.10.2017 року відповідачем було здійснено реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Тобто, реєстрація місця проживання позивача була проведена за життя наймача спірної квартири - ОСОБА_4 та з його згоди.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року за № 207, реєстрацію місця проживання позивача було проведено без згода власника майна - територіальної громади міста Києва.
У свою чергу, ст. 61 ЖК України передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Згідно зі ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
При цьому, як встановлено п.п. 4 п. 18 Правил реєстрації місця проживання, для реєстрації  місця проживання особа або її представник подає: документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників).
Отже, виходячи вищенаведених положень Правил реєстрації місця проживання, надання згоди власника житла є необхідним лише у разі відсутності вищенаведених документів (ордер, рішення тощо) або відповідної на те згоди наймача житла.
За вказаних обставин, а також враховуючи те, що при здійсненні реєстрації місця проживання позивача за спірною адресою нею, окрім інших документів, була надана згода наймача житла на здійснення такої реєстрації, висновок суду першої інстанції про необхідність отримання відповідної згоди власника житла (територіальної громади м. Києва) є помилковим та таким, що суперечить чинному законодавству, яке регулює спірні правовідносини.
Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач, просить суд захистити своє порушене відповідачем право, у тому числі, шляхом визнання протиправним та скасування рішення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про скасування реєстрації місця проживання.
Разом з тим, слід зазначити, що скасування постанови належить до  дискреційних повноважень відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тобто повноважень з певним ступенем свободи адміністративного органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. 
Тобто, у даному випадку, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, та приймати замість нього інше рішення, яке б відповідало закону. 
Водночас, згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
У відповідності до положень ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Отже, встановлення судом незаконності оскаржуваного рішення та зобов`язання судом органу владних повноважень вчинити відповідні дії є належним способом відновлення порушених прав та інтересів позивача.
Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України). 
Таким чином, у зв`язку неправильним застосуванням норм матеріального права, ухвалене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання незаконним рішення Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.11.2018 року про скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язання Шевченківську районну в м. Києві державну адміністрацію в особі Центру надання адміністративних послуг відновити позивачу реєстрацію місця проживання за спірною адресою. 
Також, оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, з  останньої підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 536 грн. 80 коп. та витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 305 грн. 20 коп.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -  задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2020 року - скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати незаконним рішення Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 13 листопада 2018 року про скасування реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати Шевченківську районну в м. Києві державну адміністрацію, в особі Центру надання адміністративних послуг, відновити ОСОБА_1 реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації  (місцезнаходження: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 24, код ЄДРПОУ 37405111) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 305 (дві тисячі триста п`ять) грн. 20 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 09 липня 2020 року.
 
Суддя-доповідач                                                                      М.І. Оніщук
 
Судді                                                                                 В.А. Шебуєва
 
                                                                                            Г.В. Крижанівська