Справа № 127/6975/20 
Провадження № 33/801/567/2020
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач: Якименко М. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року                                                                               м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., за участю представника Вінницької митниці ДФС Дмитренко Г.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької митниці ДФС на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2020 року, якою закрито провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 481 МК України,
ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала вказана адміністративна справа.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2020 року провадження у справі про порушення митних правил, відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), закрито у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України.
Вінницька митниця ДФС не погоджуючись з даною постановою подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду та визнати винною  ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.6 ст. 481 МК України. Застосувати до неї стягнення у вигляді однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. 
Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції, не врахувавши вимоги МК України та Закону України № 2725 - VIII, від 16 травня 2019 року, і не надавши оцінки тому, що дане адміністративне правопорушення вчинене саме шляхом бездіяльності, через невиконання гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) обов`язку щодо вивезення нею транспортного засобу за межі митної території України, передбаченого ч.6 ст. 380 МК України, в строк встановлений ч.1 ст. 380 МК України. 
В судовому засіданні представник Вінницької митниці ДФС Дмитренко Г.В. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.
Згідно ст. 294 КУпАП неявка в судове засіданні осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб. 
Правопорушник  ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) в судове засідання не з`явилась. Про час, день і місце розгляду справи повідомлялася завчасно і належним чином. Причини неявки судом визнані неповажними. Суд вирішив розглянути справу у її відсутність.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення Дмитренко Г.В. , яка апеляційну скаргу підтримала, суддя прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду скасувати з огляду на таке.
Відповідно до п.3 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Згідно ст. ст. 245, 252 КУпАП та ст. 486 МК України, завданнями провадження в справі про порушення митних правил і обов`язками органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне, і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Положеннями ст. 489 МК України визначено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були.
Ухвалюючи постанову про закриття провадження у справі, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП, облік сукупного терміну тимчасового ввезення терміном до 1 року, наявність якого передбачена диспозицією ч. 6 ст. 481 МК України, починається з моменту введення в дію даної норми, а тому відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.
Проте, з такими висновками суддя апеляційний суд не може погодитись. Оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях складу  ОСОБА_1 (ОСОБА_1 ) адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 481 МК України не відповідають фактичним обставинам справи та є не правильними з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст. 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
В матеріалах справи міститься протокол №1268/401000/19 від 19.12.2019 з якого слідує, що громадянка  ОСОБА_1  ( ОСОБА_1 ) по смузі спрощеного митного контролю зайшла 19.12.2019 о 09:11 год., в пункт пропуску «Могилів-Подільський-Отач» відділу митного оформлення «Автомобільний», митного поста «Дністер», Подільської митниці Держмитслужби, в напрямку «вхід в Україну». 
Під час проведення перевірки, на підставі інформації АСМО «Інспектор» ДФС України встановлено, що гр. Р.Молдова  ОСОБА_1  ( ОСОБА_1 ) 15.03.2017, через пункт пропуску «Кельменці», митного поста «Кельменці-Ларга», Чернівецької митниці ДФС, ввезла на митну територію України транспортний засіб марки «TOYOTA AVENSIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 (Великобританія), VIN - НОМЕР_2 , в митному режимі «тимчасове ввезення». (а.с. 2-5).
Станом на 19.12.2019 інформація щодо вивезення даного транспортного засобу, в базах даних ЄАІС - відсутня.
Відповідно до ст. 103 МК України , тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Ч.1 ст. 380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.
Ч. 6 ст. 481 МК України, яка набула чинності з 22.08.2019 відповідно до Закону України № 2612-VIIIвід 08.11.2018 «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», передбачено відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.
Так, відповідальність за перевищення встановленого строку тимчасового ввезення товарів, у тому числі т/з особистого користування на митну територію України, передбачена ст. 481 МК. З моменту набрання чинності зміст ст. 481 МК (в ред. ЗУ від 13.03.2012) становив три частини, кожна з яких визначала окремий склад порушення митних правил, зокрема ч. 3 встановлювалась відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України більше ніж на 10 діб. Але 22.08.2019 набрали чинності зміни до МК (ЗУ № 2612-VIII від 08.11.2018) щодо ввезення т/з на митну територію України і ст. 481 МК викладена в новій редакції, ч. 6 якої передбачено відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення т/з особистого користування на митну територію України більше ніж на 30 діб, а так само втрата цих т/з, у тому числі їх розкомплектування.
Фактично ст. 481 МК з 13.03.2012 і до 21.08.2019 включно мала одну редакцію Закону, а з 22.08.2019 іншу, яка і є чинною по теперішній час.
Як вбачається з матеріалів справи, 15.03.2017 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 )  ввезла на митну територію України автомобіль «TOYOTA AVENSIS», надавши при цьому зобов`язання вивезти його у строк, визначений ч. 1 ст. 380 МК. Строк тимчасового ввезення автомобіля вона порушила, оскільки 19.12.2019 на митному посту під час проведення митного контролю встановлено, що за межі митної території України даний автомобіль ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) так і не вивезено.
Таким чином, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 )  вчинила порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК (в ред. ЗУ № 2612-VIII від 08.11.2018), оскільки починаючи з 22.08.2019 (дати набрання законної сили змін до ст. 481 МК) перевищила встановлений ч. 1 ст. 380 МК річний строк тимчасового ввезення т/з особистого користування на митну територію України більше ніж на 30 діб.
Факт вчинення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про порушення митних правил № 1268/401000/19 від 19.12.2019 (а.с. 2-5); витягом з АСМО «Інспектор» ДФС України (а.с. 6-11) та доповідною запискою старшого державного інспектора ВМО «Автомобільний» митного поста «Дністер» Подільської митниці Держмитслужби Бехарського С. від 19.12.2019 (а.с.14).
Апеляційний суд наголошує на тому, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) вину визнала, що підтверджується особистим підписом в протоколі.
Згідно з ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даним доказам суд першої інстанції не надав та помилково посилався на ст. 58 КУ. Тому при винесенні постанови вимоги ст.ст. 486, 489 МК України судом першої інстанції не були дотримані.
Висновки судді суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 6 ст. 481 МК, з підстав того, що встановлений ч. 1 ст. 380 МК строк повинен рахуватися з моменту введення в дію ч. 6 ст. 481 МК, є необґрунтованими та суперечать вимогам закону, зокрема ст. 2-3 МК і ст. 8 КУпАП.
Зокрема, безперервна бездіяльність ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) щодо не вивезення т/з у визначений ч. 1 ст. 380 МК строк не була припинена останньою та продовжила існувати у період часу як до, так і після викладення ч. 6 ст. 481 МК (в ред. ЗУ № 2612-VIII від 08.11.2018), тобто носила триваючий характер. 
Незважаючи на прийняття та набрання чинності законом, який диференціював порушення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України і посилив відповідальність в залежності від строку, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до часу складення протоколу 19.12.2019 своє зобов`язання так і не виконала (при цьому до відповідних органів у разі неможливості виконати свої зобов`язання також не зверталася), а оскільки до моменту виявлення правопорушення пройшло більше 30 діб, то вчинена нею бездіяльність підпадає під ознаки правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК (в ред. ЗУ № 2612-VIII від 08.11.2018), враховуючи, що в матеріалах справи відсутня об`єктивна інформація про втрату т/з чи його розкомплектування на території України.
Оскільки вчинене ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) порушення митних правил є триваючим і вважається закінченим з моменту його виявлення, тому дії останньої кваліфікуються за ч. 6 ст. 481 МК саме в тій редакції, яка діяла на час виявлення триваючого за часом правопорушення. У зв`язку з цим висновки суду першої інстанції відносно того, що застосування в цій справи ч. 6 ст. 481 МК (в ред. ЗУ № 2612-VIII від 08.11.2018) порушує закріплений у ст. 58 Конституції України принцип зворотної дії закону в часі є необґрунтованими, так як вказана норма МК розповсюджується на діяння, скоєне і виявлене після набрання нею чинності (пряма дія закону в часі).
Встановлений ч. 1 ст. 380 МК України річний строк тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування діяв і на момент ввезення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 )  автомобіля, тому суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що період часу з 15.03.2017 (момент ввезення автомобіля) і по вступ в дію ч. 6 ст. 481 МК України, не повинен братись до уваги.
Відповідно до ст. ст. 458, 459 МК України та ст. ст. 2, 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє на час і за місцем вчинення правопорушення.
Враховуючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, які у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості, факту вчинення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК, за обставин, викладених в протоколі, знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, оскільки остання перевищила встановлений у ст. 380 МК річний строк доставки т/з особистого користування більш на 30 діб.
Так, як уже зазначалося, порушення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) митних правил є триваючим і вважається закінченим з моменту його виявлення, а тому її дії повинні кваліфікуватись за ч.6 ст.481 МК України в редакції, яка діяла на час виявлення вчинення ним триваючого за часом правопорушення.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані, приймаються судом до уваги та дають підстави для скасування даної постанови суду.
За таких обставин суддя апеляційної інстанції вважає, що прийнята судом відносно року ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) постанова не може вважатись законною та є такою, що відповідно до ст. ст. 530, 531 МК України та ст. 294 КУпАП, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про застосування відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) адміністративного стягнення за ч.6 ст.481 МК України з урахуванням вимог Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового порядку застосування статей 470 та 481», від 19 грудня 2019 року № 395 - ІХ.
При цьому обираючи вид та міру стягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) за ч.6 ст.481 МК України, суддя апеляційної інстанції приймає до уваги, що Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового порядку застосування статей 470 та 481», від 19 грудня 2019 року № 395 - ІХ, передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частинами п`ятою та шостою статті 481 цього Кодексу, виявлених у період з 22 серпня по 31 грудня 2019 року включно, тягне за собою застосування адміністративного стягнення, передбаченого частиною третьою ст. 481 МК України.
Санкцією ч.3 ст.481 МК України передбачено накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 (сімнадцять тисяч) грн.
Враховуючи обставини та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, визнавши ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, суддя вважає необхідним застосувати відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неподаткових мінімумів доходів громадян, що відповідно становить - 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., передбаченому ч.3 ст.481 МК України.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) слід стягнути в користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.
Керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 529 МК України, суддя -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника Вінницької митниці ДФС - задовольнити.
       Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2020 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) за порушення митних правил, передбачене ч.6 ст. 481 МК України, закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1  ( ОСОБА_1 ) визнати винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого  ч.6 ст. 481 МК України, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неподаткових мінімумів доходів громадян, що відповідно становить - 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ОСОБА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                           М. М. Якименко