Ухвала
 
29 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 761/40409/16-ц
провадження № 61-9813ск20
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:                                                 
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Губерська Наталія Леонідівна, про визнання правочинів недійсними та поділ спільного майна подружжя,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя, який обґрунтовувала тим, що 22 грудня 1990 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23 вересня 2014 року було розірвано. Від шлюбу у сторін є двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на теперішній час проживають разом з позивачем.
 
Під час перебування у шлюбі позивачем та ОСОБА_1 було набуто наступне майно: квартира АДРЕСА_1, квартира АДРЕСА_2 , машиномісце АДРЕСА_6 , машиномісце АДРЕСА_5 , автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 120», 2008 року випуску, чорного кольору, номер кузову НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .
 
Таким чином, позивач просила суд: визнати недійсним договір про виділ у натурі частки із спільного нерухомого майна від 10 травня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Губерською Н. Л. та зареєстровано у реєстрі за № 32; визнати недійсним договір дарування квартири від 09 серпня 2016 року укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Губерською Н. Л. та зареєстровано у реєстрі за № 1944; визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на наступне майно: на частку в розмірі 9/10 квартири АДРЕСА_1 ; на частку в розмірі 9/10 квартири АДРЕСА_2 ; на машиномісце АДРЕСА_5 ; на машиномісце АДРЕСА_6 ; припинити право власності ОСОБА_1 на наступне майно: частку в розмірі 9/10 квартири АДРЕСА_1 ; частку в розмірі 9/10 квартири АДРЕСА_2 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію її частки у вартості автомобіля марки «Toyota Land Cruiser 120», номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , у сумі 230 884,50 грн.
 
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 05 червня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що під час розгляду спору дружина та чоловік домовилися про порядок поділу спільного майна, уклавши договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна від 10 травня 2016 року, та згідно з частиною третьою статті 372 ЦК України право спільної сумісної власності подружжя на нього припинилося.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 15 червня 2020 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 червня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію її частки у вартості автомобіля марки «Toyota Land Cruiser 120» номер кузова НОМЕР_1 у сумі 230 884,50 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що спірний автомобіль набутий відповідачем ОСОБА_1 під час шлюбу з позивачем, а тому є спільною власністю.
 
03 липня 2020 року ОСОБА_5 , який діє від імені ОСОБА_1 , звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2020 року в указаній вище справі. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2020 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення зазначених у ній недоліків.
 
15 липня 2020 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків.
 
Вказані в ухвалі недоліки у встановлений судом строк усунено.
 
В касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16, постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17, постановах Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-2811цс15, від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16.
 
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог щодо її форми і змісту. Судовий збір сплачено.
 
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
 
За таких обставин касаційне провадження у зазначеній справі необхідно відкрити.
 
До касаційної скарги додано клопотання про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 15 червня 2020 року.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Частиною першою статті 436 ЦПК України встановлено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
Заява (клопотання) про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення або зупинення його дії, такими мотивами, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.
 
Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.
 
З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови. 
 
Оскільки заявником не наведено обґрунтованих підстав зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 15 червня 2020 року, а також не додано доказів, які б підтверджували необхідність зупинення виконання судового рішення, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення, то клопотання задоволенню не підлягає.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
 
Витребувати із Шевченківського районного суду міста Києва цивільну справу № 761/40409/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Губерська Наталія Леонідівна, про визнання правочинів недійсними та поділ спільного майна подружжя.
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 15 червня 2020 року відмовити.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 25 серпня 2020 року. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        А. І. Грушицький
 
І. В. Литвиненко
 
І. М. Фаловська