ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 260/1179/18
адміністративне провадження № К/9901/2448/20; К/9901/2724/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Губської О.А., Соколова В.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу 
за касаційними скаргами Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України та Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України 
на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року,
додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року (головуючий суддя – Луцович М.М.)
та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року (головуючий суддя – Коваль Р.Й., судді: Гуляк В.В., Ільчишин Н.В.)
у справі №260/1179/18
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) 
про визнання протиправним та скасування висновку, довідки, наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
I. РУХ СПРАВИ
1. У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати висновок Ужгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області від 13 червня 2016 року № 1133/10/13-1 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», проведеної відносно ОСОБА_1 ; 
- визнати протиправною та скасувати довідку Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 16 серпня 2018 року про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» щодо ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 7 вересня 2018 року №381-ОС в частині припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби за підпунктом «і» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади») в запас;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 3 жовтня 2018 року № 258-ОС в частині виключення зі списків особового складу та зняття зі всіх видів забезпечення з 3 жовтня 2018 року; 
- поновити на посаді начальника 4 групи чергових відділу управління службою штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 );
- стягнути середній розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
2. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що процедура люстраційної перевірки відбулась із значними порушеннями в частині недотримання відповідачами встановлених законодавством строків, які відведені для вчинення відповідних дій.
3. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року, позов задоволено.
4. Додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року, заяву представника позивача про розподіл судових витрат задоволено.
5. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5   000 грн та витрати, пов`язані з прибуттям до суду представника позивача в розмірі 421,93 грн.
6. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5   000 грн та витрати, пов`язані з прибуттям до суду представника позивача в розмірі 421,93 грн.
7. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5   000 грн та витрати, пов`язані з прибуттям до суду представника позивача в розмірі 421,93 грн.
8. Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) та ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) звернулися з касаційними скаргами, в яких, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просять їх скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ 
9. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 1 серпня 1991 року по 23 грудня 2008 року та з 11 серпня 2014 року позивач проходив військову службу.
10.          8 квітня 2016 року позивач подав заяву, в якій повідомив що заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» до нього не застосовуються. Надав згоду на проходження перевірки. У цей же день Західним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України до Ужгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Закарпатській області направлено запит про проведення відповідної перевірки. 
11.          Висновком Ужгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Закарпатській області від 13 червня 2016 року про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», встановлено недостовірність відомостей, вказаних позивачем у Декларації.
12.          Так, згідно відповіді Центру з надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування міста Ужгорода, Ужгородського, Перечинського та Великоберезнянського районів УДАІ УМВС України в Закарпатській області № 8/Р-779 за позивачем рахується автомобіль Opel Omega, 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 або НОМЕР_4 . У рядку 35 розділу ІV Декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру даний транспортний засіб декларантом не вказаний, щодо його вартості та джерел походження коштів на його придбання пояснення не надано. 
13.          За результатами проведеної перевірки встановлено, що позивачем у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого (набутих) під час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) позивача. За результатами проведеної перевірки також встановлено що вартість майна (майнових прав), вказаного (вказаних) позивачем у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік, набутого (набутих) позивачем за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані позивачем із законних джерел.
14.          10 квітня 2017 року Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України звернулося до Ужгородської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України в Закарпатській області з запитом про проведення додаткової перевірки з метою уникнення можливих негативних наслідків.
15.          У зв`язку з відсутністю відповіді, 9 липня 2018 року звернувся до Головного управління ДФС України у Закарпатській області про надання інформації про результати додаткової перевірки.
16.          Листом від 3 серпня 2018 року повідомлено, що запит про проведення додаткової перевірки був розглянутий та надано вмотивовану відповідь листом від 10 липня 2017 року, у якому повідомлено про відсутність підстав для проведення додаткової перевірки, оскільки до запиту на її проведення не було надано ніякої іншої додаткової інформації щодо відомостей, які підлягали перевірці згідно із пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону, яка впливає на суть раніше надісланого висновку.
17.          Супровідним листом від 18 серпня 2018 року Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України направило до Чопського прикордонного загону довідку про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», з вимогою до 22 серпня 2018 року подати матеріали до звільнення позивача з військової служби. 
18.          27 серпня 2018 року затверджено подання до звільнення позивача з військової служби в запас.
19.          Наказом начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 7 вересня 2018 року № 381-ОС припинено (розірвано) контракт та звільнено позивача, начальника 4 групи чергових відділу управління службою штабу, з військової служби за підпунктом «і» (у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади») пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас з правом носіння військової форми одягу.
20.          Наказом начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 3 жовтня 2018 року № 258-ОС позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. 
IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
21.          Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідачами протиправно в основу оскаржуваних наказів взято факт недостовірності відомостей, визначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання за 2015 рік та звільнено на підставі підпункту «і» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», яка набула чинності 22 червня 2018 року.
22.          Незазначення у декларації майна не тягне за собою настання відповідальності за Законом України «Про очищення влади», оскільки питання декларування доходів певних осіб врегульовано у цьому випадку Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».
23.          При здійсненні відносно позивача перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», контролюючим органом не було доведено невідповідності вартості майна доходам, отриманим із законних джерел, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади». Доказів протилежного відповідачами не було надано.
24.          Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції виходив з того, що судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 15   000 грн та витрати, пов`язані з прибуттям до суду, в сумі 1   265,80 грн підтверджені належними документами, що наявні в матеріалах справи, їх розмір є цілком обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, а також співмірний з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
25.          Відповідачі у своїх касаційних скаргах посилаються на те, що процедура перевірки і подальшого звільнення з військової служби була здійснена з дотриманням вимог Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою   статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 563, та Закону України «Про очищення влади».
26.          При проведенні перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», позивач до Ужгородської об`єднаної державної податкової інспекції не надав жодних пояснень, документів чи будь-яких інших даних, які потребувала процедура перевірки, хоча був проінформований про таку необхідність. Позивачу надсилався лист-запит щодо надання пояснень причин виникнення недостовірностей та пред`явлення копій документів на підтвердження зазначених у декларації відомостей, який був проігнорований ним. Разом з тим, фактично процедура повторної перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», була проведена не органами ДФС України, а судом, якому були надані пояснення, копії підтверджуючих документів та, зокрема, вирішено питання щодо автомобілів. Таким чином судом було підмінено державний орган, рішення якого оскаржувалося.
27.          У зв`язку з ухваленням судових рішень про поновлення на роботі з порушенням норм матеріального та процесуального права, додаткове судове рішення також підлягає скасуванню.
28.          Позивач у відзиві на касаційні скарги просив залишити оскаржувані судові рішення без змін.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
29.          Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.
30.          Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією   та законами України.
31.          Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначені Законом України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року № 1682-VII, який набрав чинності 16 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1682-VII).
32.          Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1682-VII очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування. Протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом   посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.
33.          Згідно з частиною восьмою статті 3 Закону №1682-VII заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої   статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.
34.          Питання застосування Закону № 1682-VII регламентовані Порядком проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 563   (далі - Порядок №563), Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 3 листопада 2014 року № 1100   (далі - Порядок №1100).
35.          Пунктом 3 Порядку №1100 визначено загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки, який включає такі складові:
1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;
2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка;
3) проведення перевірки, що фактично полягає в:
- аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з`ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;
- порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особо, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1- 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з`ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;
- порівняльному аналізі наявної інформації з метою з`ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;
4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;
5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов`язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;
6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.
36.          Пункт 4 згаданого Порядку №1100 передбачає, що при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів.
37.          При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб`єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом   порядку.
38.          Згідно з пунктом 6 Порядку №1100 для перевірки використовуються дані, що зазначені у відповідних розділах декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також дані про фізичних осіб, які включаються до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інформаційної системи «Податковий блок», зокрема про: джерела отримання доходів; об`єкти оподаткування; суму нарахованих та/або виплачених доходів.
39.          Отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.
40.          За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.
41.          Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.
42.          Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.
43.          Про встановлення недостовірності відомостей, які підлягали перевірці згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону, вказується у висновку про результати перевірки у разі, якщо вартість майна (майнових прав), набутого (набутих) особою, стосовно якої проводилася перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.
44.          Отже, під час проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», контролюючим органом має бути встановлена не лише невідповідність відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, а й також врахований час набуття майна та незаконність джерел таких доходів.
45.          Як встановлено судами, 13 серпня 2016 року Ужгородською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Закарпатській області відносно позивача складено Висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», згідно з яким у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік позивачем вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутих ним за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1 , а саме, не відображено відомості про автомобіль Opel Omega, 1988 р.в., його вартість та джерела походження коштів на його придбання, пояснення не надано.
46.          Разом з тим, згідно довідки територіального сервісного центру 2141 Регіонального сервісного центру в Закарпатській області від 17 серпня 2018 року № 31/7/1-978 відповідно до інтегрованої бази даних та згідно бази даних підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС, транспортний засіб Opel Omega, 1988 р.в., який був ввезений на територію України 28 грудня 1999 року під зобов`язання про зворотне вивезення та 28 грудня 2000 року вивезений за межі України, станом на 17 серпня 2018 року на території України зареєстрованим не значиться.
47.          Враховуючи викладене, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що інформація про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування заборони, без врахування обов`язкових умов, що таке майно (майнові права) було набуте за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону № 1682-VII, і його вартість не відповідає доходам, отриманим із законних джерел.
48.          Такий висновок Суду відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом в постановах від 31 січня 2018 року в справі   №   815/3268/15, від 30 липня 2019 року в справі № 802/3864/15-а, від 25 червня 2020 року в справі № 816/2319/16.
49.          У частині одинадцятій статті 5 Закону № 1682-VII законодавець визначив, що висновок може бути окремим предметом судового оскарження, тому таке рішення суб`єкта владних повноважень мало перевірятися судом на відповідність частини третьої статті 2 КАС України   (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), зокрема, чи прийняте воно обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
50.          Відсутність у прийнятому суб`єктом владних повноважень рішенні посилання на докази чи обставини, покладені в його основу, а також мотивів, за яких суб`єкт дійшов тих чи інших висновків, свідчить про невідповідність такого рішення критерію обґрунтованості.
51.          Верховний Суд звертає увагу на те, що отримання роботодавцем висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону № 1682-VII   є підставою для звільнення з роботи працівника, щодо якого проводилася перевірка. Настання таких наслідків вимагає від податкового органу, який готує висновок, ретельної перевірки обставин щодо наявного у позивача майна.
52.          Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 824/30/17-а та від 27 лютого 2020 року у справі №824/28/17-а.
53.          Скасування висновку про результати перевірки тягне за собою скасування довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», та наказу про звільнення, який згідно з вимогами частини чотирнадцятої статті 5 Закону № 1682-VII   приймається на підставі такого висновку.
54.          Оскільки під час розгляду цієї справи суди встановили, що під час перевірки не було враховано час набуття майна позивачем, перебування такого майна у його власності, водночас незаконність джерел таких доходів, невідповідність вартості майна доходам, отриманих із законних джерел, податковим органом не встановлено під час перевірки, передбаченої Законом № 1682-VII, тому Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про безпідставність застосування до позивача відповідальності за Законом № 1682-VII   та наявність підстав для скасування наказів про його звільнення та виключення зі списків особового складу.
55.          Доводи касаційної скарги вказаного висновку не спростовують і зводяться до переоцінки встановлених судами фактичних обставин справи.
56.          Здійснений судом першої інстанції розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню на користь позивача, не є предметом касаційного оскарження.
57.          У частині оскарження додаткового рішення окружного суду касаційні скарги не містять обґрунтування неправильного застосування судом норм процесуального права, а тому в цій частині не підлягають задоволенню. 
58.          Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог та вирішення питання про розподіл судових витрат.
59.          Відповідно до статті 343 КАС України   суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
60.          З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 343, 356 КАС України, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року N 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», Верховний Суд 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційні скарги Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України та Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року, додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у справі №260/1179/18 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.
Судді	М.В. Білак  О.А. Губська  В.М. Соколов