Ухвала
 
29 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 751/8693/18
провадження № 61-6980ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М. 
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 листопада 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 11 березня 2020 року у справі за позовом Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Чернігівської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, зобов`язання усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2018 року Чернігівська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення їх з самоправно зайнятого житлового приміщення, а саме з квартири АДРЕСА_1 , та просила стягнути судові витрати з відповідачів.
Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що Чернігівська міська рада є органом місцевого самоврядування, у віданні якого перебуває державний житловий фонд (житловий фонд місцевої ради) і яка здійснює управління ним. Квартира АДРЕСА_1 відноситься до державного житлового фонду. В даній квартирі був зареєстрований один ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За результатами проведеного 30 жовтня 2018 року обстеження вказаної квартири було встановлено, що в ній знаходяться громадяни ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без жодного документу на правомірність свого знаходження в цій квартирі. Від звільнення державної квартири відповідачі відмовились. Позивач вказує, що рішення про надання спірної квартири відповідачам виконавчим комітетом Чернігівської міської ради не приймалось, ордер їм не видавався, договір найму житлового приміщення не укладався, тобто відповідачі самоправно зайняли спірну квартиру. Зважаючи, що позивачем вживались заходи щодо досудового врегулювання спору, проте, відповідачі відмовились добровільно звільнити самоправно зайняте житлове приміщення, позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.
У січні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду із зустрічним позовом до Чернігівської міської ради, в якому з урахуванням уточнень, просили: зобов`язати Чернігівську міську раду не чинити перешкоди у користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Чернігівську міську раду прийняти рішення про надання ордеру на жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати право користування житловим приміщенням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що ОСОБА_1 , яка є особою з інвалідністю 3 групи загального захворювання, та члени її сім`ї - син ОСОБА_3 , 1986 року народження, особа з інвалідністю 1 групи з дитинства, дочка                         ОСОБА_5 , 1986 року народження, є студенткою, та онук ОСОБА_6 , 2015 року народження, який має вади серця та переніс оперативне кардіологічне втручання, зареєстровані та проживають в однокімнатній квартирі, площею 18,6 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 . З 1964 року по 1996 рік ОСОБА_1 проживала за місцем реєстрації. У квартирі № 4 з 1963 року проживав ОСОБА_4 , 1936 року народження, який після смерті його матері у 1982 році залишився один. У 1996 році ОСОБА_4 тяжко захворів, втратив зір та слух, у зв`язку з чим ОСОБА_1 взяла його на своє утримання, доглядала як рідну людину, проживала з ним з 1996 року та вела спільне господарство. Посилаючись на приписи частини другої статті 64 ЖК УРСР, відповідачка вважає, що самоправно спірну квартиру не займала, а проживала в ній постійно 23 роки за згодою і з дозволу ОСОБА_4 , вела з ним спільне господарство, виконувала обов`язки по утриманню квартири (здійснювала поточні ремонтні роботи), а також щомісячно сплачувала комунальні послуги. Мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю 3 групи, лежача самостійно не обслуговується та не пересувається, та син ОСОБА_3 , який є особою з інвалідністю 1 групи з дитинства, ДЦП, пересувається на інвалідному візку, потребують постійного стороннього догляду, тому проживають разом з нею в спірній квартирі, оскільки остання здійснює постійний догляд за ними. Чернігівською міською радою порушується конституційне право відповідачів на житло, остання не надає житло та не поліпшує житлові умови, не зважаючи на те, що квартира, в якій зареєстровані відповідачі, не відповідає санітарним нормам, сім`ї не вистачає 35,6 кв. м житла.
Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 листопада               2019 року позов Чернігівської міської ради задоволено.
Виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з самовільно зайнятого житлового приміщення, а саме: з квартири АДРЕСА_1 .
Вирішено питання розподілу судових витрат.
У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 11 березня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_1 - залишено без задоволення.
Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 листопада                 2019 року - залишено без змін.
14 квітня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 листопада 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 11 березня 2020 року у вказаній вище справі.  
Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: заявнику необхідно було сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 15 182,40 грн; подати виправлену редакцію касаційної скарги, в якій однозначно визначити обґрунтовані підстави касаційного оскарження судових рішень відповідно до вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України та роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду. 
Ухвалою Верховного Суду від 18 червня 2020 року зменшено розмір судового збору за подання касаційної скарги до 1 205 грн та продовжено строк ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Суду                      від 29 квітня 2020 року.
На адресу суду надійшли матеріали на виконання вимог ухвали.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційної скаргою ОСОБА_3 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22 листопада 2019 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 11 березня 2020 року у справі за позовом Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Чернігівської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, зобов`язання усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням та витребувано матеріали цивільної справи № 751/8693/18, а тому відсутні підстави для витребування матеріалів цивільної справи.  
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у цій справі.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 31 серпня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                          І. В. Литвиненко  
 
                                                                  В. С. Висоцька
 
                                                                                                      І. М. Фаловська