УХВАЛА

10 серпня 2020 року 
Київ
справа №120/4261/18-а
адміністративне провадження №К/9901/32733/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Білоуса О.В.,  
суддів - Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л., 
розглянувши в порядку письмового провадження питання про внесення виправлень до постанови Верховного Суду від 1 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
У С Т А Н О В И В :
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - ГУ ДФС у Вінницькій області), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, якими йому визначено суму податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості: від 19 червня 2017 року №109418-02 за 2016 рік у розмірі 3322,70 грн, від 3 травня 2018 року №0001487-0000-0218 за 2017 рік у розмірі 50563,20 грн та від 3 травня 2018 року №0001488-0000-0218 за 2017 рік у розмірі 15432 грн.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 5 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2019 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Вінницькій області від 3 травня 2018 року №0001488-0000-0218. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 156,93 грн.
Не погодившись із ухваленими у справі судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив постанову суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
Постановою Верховного Суду від 1 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 5 лютого 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2019 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Враховуючи те, що позивачем рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржувалися лише в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, якими йому визначено суму податкового зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості: від 19 червня 2017 року №109418-02 за 2016 рік у розмірі 3322,70 грн та від 3 травня 2018 року №0001487-0000-0218 за 2017 рік у розмірі 50563,20 грн, а згідно мотивувальної частини постанови Верховного Суду, рішення судів попередніх інстанцій переглядалися відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, в межах доводів і вимог касаційної скарги, тобто в частині відмови у задоволенні позову, тому у резолютивній частині постанови Верховного Суду від 1 квітня 2020 року слід виправити допущену описку, а саме викласти її в такій редакції: 
"Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 5 лютого 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2019 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
В іншій частині рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 5 лютого 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2019 року залишити без змін.".

Частиною першою статті 253 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
На підставі викладеного, керуючись статтею 253 Кодексу адміністративного судочинства України,
У Х В А Л И В:
Виправити описку у постанові Верховного Суду від 1 квітня 2020 року та викласти її резолютивну частину у наступній редакції: 
"Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 5 лютого 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2019 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
В іншій частині рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 5 лютого 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2019 року залишити без змін.".
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                      О.В.Білоус
Судді                                                                                            Н.Є.Блажівська 
                                                                                           І.Л.Желтобрюх