ПОСТАНОВА
Іменем України
23 червня 2020 року 
Київ
справа №820/4072/16
адміністративне провадження №К/9901/39499/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області 
на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року (головуючий суддя - Тітов О.М.)
та на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року (колегія суддів: головуючий суддя - Бегунца А.О., суддів - Рєзнікової С.С., Старостіна В.В.)
у справі №820/4072/16
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гідротехпроект» 
до Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області
про скасування податкових повідомлень - рішень,  

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Гідротехпроект» (далі- позивач, платник, Товариство) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі - відповідач, контролюючий орган, Центральна ОДПІ м. Харкова) про скасування податкових повідомлень - рішень.

В обґрунтування позовних вимог Товариство зазначило про правильність визначення платником своїх податкових зобов`язань та протиправність оскаржуваних податкових повідомлень - рішень контролюючого органу. Вказує, що усі роботи за договорами, укладеними між позивачем та ТОВ «ІМПЕРІА - ТОРГ», ТОВ «АРІАЛ-ТОРГ», ТОВ «ГЕСАДА КОМПАНІ», ТОВ «РАЙНЕР ГРУП», ТОВ «ПРАЙМ-ТОРГ КОМПАНІ», ТОВ «ОЛІМПІАКОС» виконувалися своєчасно та в повному обсязі, були повністю прийняті і оплачені позивачем.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року, адміністративний позов задоволено: 

-          визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення - рішення від 04.05.2016 форми "Р" № 0000431401, прийняте Центральною Об`єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, яким збільшене ТОВ "Гідротехпроект" суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1 947 499,50 грн. (за основним платежем 1 298 333,00 грн; за штрафними (фінансовими) санкціями 649 166,50 грн) в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1 851 166,50 грн (за основним платежем 1 234 111,00 грн; за штрафними (фінансовими) санкціями 617 055,50 грн);

-          визнано протиправним і скасовано в повному обсязі податкове повідомлення-рішення від 04.05.2016 форми "Р" № 0000441401, прийняте Центральною Об`єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, яким збільшене ТОВ "Гідротехпроект" суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 1 093 501,00 грн (за основним платежем 1 093 501,00 грн; за штрафними (фінансовими) санкціями 0 грн);

-          визнано протиправним і скасовано в повному обсязі податкове повідомлення-рішення від 04.05.2016 форми "В4" № 0000421401, прийняте Центральною Об`єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, яким зменшене ТОВ "Гідротехпроект" розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 333 333,00 грн (за січень 2016 року - 333 333,00 грн);

-          визнано протиправним і скасовано в повному обсязі податкове повідомлення-рішення від 03.08.2016 форми "Р" № 001011401, прийняте Центральною Об`єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, яким збільшене ТОВ "Гідротехпроект" суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1 851 166,50 грн (за основним платежем 1 234 111,00 грн; за штрафними (фінансовими) санкціями 617 055,50 грн);

-          визнано протиправним і скасовано в повному обсязі податкове повідомлення    від 03.08.2016 форми "В4" № 001001401, прийняте Центральною Об`єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, яким зменшене ТОВ "Гідротехпроект" розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі    64 222,00 грн (за грудень 2015 року - 64 222,00 грн);

-          стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідротехпроект" витрати зі сплати судового збору у розмірі 50 133,34 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що надані позивачем первинні документи у повній мірі підтверджують реальність виконання умов укладених між позивачем та вказаними вище контрагентами договорів у періоді, що перевірявся. Суди вказали, що  для виконання обумовлених договорами, замовлених позивачем робіт, що являють собою математичні обчислення у формі звітів не потрібна наявність виробничих та складських приміщень, транспортних засобів тощо. 

Не погодившись з зазначеними рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що укладені між позивачем та вказаними вище контрагентами договори реально не виконувались, а були оформлені з метою штучного формування витрат та податкового кредиту Товариства. Посилається на те, що у контрагентів відсутній кваліфікований персонал для виконання умов укладених з вказаними вище контрагентами договорів.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача.

29 серпня 2017 року від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому Товариство зазначає про законність в обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій та безпідставність доводів, викладених у касаційній скарзі.

16 березня 2018 року  касаційну скаргу передано до Верховного Суду в порядку передбаченому Розділом VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017).

Пунктом 4 частини першої Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) передбачено, щокасаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, посадовими особами відповідача проведено позапланову виїзну перевірку позивача з    питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за 2015 рік та по господарським взаємовідносинам з ТОВ "ГЕСАДА КОМПАНІ" та ТОВ "АРІАЛ-ТОРГ" за січень 2016 року.

За результатами зазначеної перевірки складено акт від 22.04.2016 № 1368/20-30-14-01/36627281 (далі - Акт перевірки).

Згідно з висновками Акта перевірки, контролюючий орган встановив порушення Товариством вимог:

- п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового Кодексу України, що призвело до заниження позивачем суми податку на прибуток за 2015 рік на загальну суму 1 093 501,00;

- п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України, в результаті чого Товариством занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму у сумі 1 298 333 грн, в тому числі за серпень 2015 року у сумі 269 894 грн, за вересень 2015 року у сумі 136 747 грн, за жовтень 2015 року у сумі 336 125 грн, за листопад 2015 року у сумі 246 732 грн, за грудень 2015 року у сумі 308 835 грн, та зменшено від`ємне значення за січень 2016 року у сумі 333 333 грн.

На підставі Акта перевірки,  відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 04.05.2016:

- № 0000431401, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1    947    499,50 грн, з яких за податковими зобов`язаннями - 1 298    333,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 649    166,50 грн;

- №0000441401, яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток за основним платежем на 1    093    501,00 грн;

- № 0000421401, яким платнику зменшено  розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 333    333,00 грн.

Контролюючий орган дійшов висновку про відсутність фактичного виконання умов договорів, укладених між позивачем та ТОВ «ІМПЕРІА - ТОРГ», ТОВ «АРІАЛ-ТОРГ», ТОВ «ГЕСАДА КОМПАНІ», ТОВ «РАЙНЕР ГРУП», ТОВ «ПРАЙМ-ТОРГ КОМПАНІ», ТОВ «ОЛІМПІАКОС».

Відповідно до статті 159 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2015) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищенаведені вимоги кореспондуються з приписами Кодексу адміністративного судочинства України ( в редакції, що діє з 15.12.2015, далі - КАС України).

На думку колегії суддів, оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій зазначеним вимогам не відповідають виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України (далі - ПК України, тут і далі в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України (далі - ПК України) в редакції, що була чинною на момент їх виникнення.

Згідно з вимогами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з    розділом V    цього Кодексу.

Згідно з пп. 134.1.1 п 134.1 ст. 134 ПК України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог    статті 201    цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими    пунктом 201.11    статті 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлений ст. 200 ПК України.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до    пункту 200-1.3    статті 200-1    цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до    пункту 200-1.3    статті 200-1    цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Таким чином, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, тощо.

При цьому Суд зазначає, що кожна з вказаних вище обставин не може бути самостійним та беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, що має бути встановлено судом, може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем (Замовник) та ТОВ "ІМПЕРА-ТОРГ" (Виконавець) укладено договори від 18.06.2015 № ГТ-18/06, від 07.08.2015 № 07-08/ГТП, від 01.10.2015 № 23-10/ГТ, за умовами яких Виконавець зобов`язується в порядку в порядку та на умовах цього договору своїми власними силами виконати наступні роботи: "Моделювання змін характеристик будівельних матеріалів ГТС України під впливом зовнішніх факторів"; "Чисельне моделювання зміни властивостей скельних підстав бетонних гребель ГТС України"; "Чисельний аналіз динаміки квазікрихкого руйнування бетонних блоків ГТС України".

Також між позивачем (Замовник) та ТОВ         "АРІАЛ-ТОРГ" (Виконавець) укладено ряд договорів від 01.09.2015 № 24-09/ГТ, від 01.12.2015 № 23-12/ГТ, та від 01.01.2016 № 28-01/ГТ, за умовами яких Виконавець зобов`язується в порядку та на умовах цього договору своїми силами виконати наступні роботи: "Чисельний аналіз залежності від температури розвитку тріщин в масивною бетонних блоках ГТС України"; "Методика використання нечітких критеріїв для діагностики роботи ГТС України"; "Застосування теорії нечітких тенденцій нечітких часових рядів в діагностиці ГТС України".

Крім того, між позивачем (Замовник) та ТОВ "ГЕСАДА КОМПАНІ" (Виконавець) укладено аналогічні договори № 1128/ГТ від 01.10.2015; № 1223/ГТ від 01.12.2015; № 2201/ГТ від 01.01.2016, за умовами яких Виконавець зобов`язується в порядку та на умовах цього договору своїми силами виконати наступні роботи: "Прийняття рішень на основі нечіткої і обмеженої інформації системою поточного контролю стану греблі ГТС України"; "Загальні положення та постановка задачі"; "Моделювання процесів прийняття рішень для трудноформалізуємих подій в роботі ГТС України"; "Діагностика функціонування  ГТС України за допомогою методу простих систем альтернатив.

Також між позивачем (Замовник) та ТОВ "РАЙНЕР ГРУП" (Виконавець) укладено договір від 01.10.2015 № 0128/ГТ, за умовами якого виконавець зобов`язується в порядку та на умовах цього договору своїми силами виконати наступні роботи: "Прийняття рішень на основі нечіткої і обмеженою інформації системою поточного контролю стану греблі ГТС України".

13.05.2015 між позивачем та ТОВ "ПРАЙМ-ТОРГ КОМПАНІ" укладено договір №ГТ/1305, за умовами якого виконавець зобов`язується в порядку та на умовах цього договору своїми силами виконати наступні роботи: "Чисельний аналіз напруженого стану кам`яно-накидною греблі ГТС України з крупнозернистих матеріалів".

Крім того, між позивачем (Замовник) та ТОВ "ОЛІМПІАКОС" (Виконавець) 01.11.2015  укладено договір № 2711-ГТ, за умовами якого виконавець зобов`язується в порядку та на умовах цього договору своїми силами виконати наступні роботи: "Комп`ютерний аналіз даних і висунення гіпотез системою поточного контролю стану греблі ГТС України".

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що надані позивачем документи підтверджують реальність виконання умов зазначених договорів. 

Колегія суддів вважає такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними, з огляду на те, що судами під час розгляду справи не надано належної правової оцінки доводам скаржника про відсутність у контрагентів необхідних трудових ресурсів для виконання умов зазначених договорів. 

Судами попередніх інстанцій залишено поза увагою, що обумовлені зазначеними договорами роботи потребують спеціальних знань та мають виконуватися високопрофесійними науковцями. При цьому, за умовами договорів, виконавці зобов`язувалися виконати обумовлені роботи своїми власними силами.

Так, суди не дослідили чи наявні у контрагентів позивача фахівці, що мають відповідну освіту та володіють необхідними знаннями для виконання обумовлених договорами робіт, чи достатньо їх для виконання зазначених робіт у передбачених угодами обсягах та у встановлені договорами строки. Не перевірено чи використовувалися вони у господарській діяльності Товариства.

За таких обставин колегія суддів Касаційного адміністративного суду дійшла висновку, що внаслідок неповного з`ясування обставин справи суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку, не забезпечили повного і всебічно з`ясування обставин в адміністративній справі, не вжили визначених законом заходів, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої    статті 349 КАС України    суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю і передати справу на новий розгляд.

Частиною першою  статті 353 КАС України обумовлено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Під час нового розгляду справи судам необхідно відповідно до положень частини четвертої    статті 9 КАС України    вжити визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, запропонувати сторонам надати докази на підтвердження їх доводів та заперечень, тощо.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, не встановили при цьому фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги, скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області - задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року- скасувати.

Справу №820/4072/16 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                 І. А. Гончарова

Судді                                                                                     І. Я. Олендер

                                                                                            Р. Ф. Ханова