ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

23 червня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №591/5017/19 
Номер провадження 22-ц/816/1336/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Левченко Т. А. ,  Хвостика С. Г. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М.

у присутності:
представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Максименко Елеонори Павлівни,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Кредитної спілки «Перше кредитне товариство»
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 квітня 2020 року в складі судді Клименко А.Я., ухваленого у м. Суми, повне рішення складено 14 квітня 2020 року, 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство»
про визнання кредитного договору та договору застави недійсними,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду позов про визнання недійсним правочину, укладеного з Кредитною спілкою «Перше кредитне товариство».
Свої вимоги позивач мотивував тим, що він має інвалідність 1-ї групи внаслідок поранення при виконанні військової служби, прикутий до ліжка та потребує постійної сторонньої допомоги. Догляд за позивачем здійснювала його дружина ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Після смерті дружини, за позивачем доглядав його знайомий ОСОБА_3 , який знайшов під час прибирання у квартирі кредитний договір № СУ-1/0243/06/554 від 28 вересня 2006 року укладений між ОСОБА_1 та Кредитною спілкою «Перше кредитне товариство», додаток №1 до договору, договір застави № СУ-1/0243/06/554 від 28 вересня 2006 року та додаток №1 до нього. 
Заявник стверджує, що кредитного договору та договору застави з додатками з кредитною спілкою не підписував, про кредит йому нічого не відомо.
З липня 2019 року йому почали телефонувати представники Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» та вимагати погашення заборгованості за кредитом у розмірі 120 000 грн.
Посилаючись на вимоги ст.ст. 203, 215 ЦК України, у зв`язку з підписанням договору особою, яка не має на це повноважень, та відсутністю волевиявлення власника, якщо власник у подальшому не схвалив такого правочину, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсними кредитний договір № СУ-1/0243/06/554 від 28 вересня 2006 року, договір застави № СУ-1/0243/06/554 від 28 вересня 2006 року, укладені між ним та Кредитною спілкою «Перше кредитне товариство» та додатки до цих договорів. 
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволений.
Визнано недійсними кредитний договір № СУ-1/0243/06/554 від 28 вересня 2006 року укладений між ОСОБА_1  та Кредитною спілкою «Перше кредитне товариство» та додаток №1.
Визнано недійсними договір застави № СУ-1/0243/06/554 від 28 вересня 2006 року укладений між ОСОБА_1  та Кредитною спілкою «Перше кредитне товариство» та додаток №1.  
У травні 2020 року Кредитна спілка «Перше кредитне товариство» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, які викладені у рішенні обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та ухвалили нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення по суті спору, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 не надав жодних належних допустимих доказів на підтвердження заявлених ним вимог. Позивач не довів, що підписи у оспорюваних договорах належать не йому, а іншій особі, яка не мала повноважень на підписання договорів. Посилання позивача на ту обставину, що він не є членом кредитної спілки також жодними доказами не підтверджені. Заявник звертає увагу на те, що позивач не тільки отримав кредитні кошти за оспорюваним кредитним договором, а і сплачував відсотки за користування коштами, пеню, погашав тіло кредиту, що підтверджується касовими ордерами кредитної спілки, які були надані до місцевого суду. Крім того, відповідач вважає, що місцевий суд безпідставно не застосував наслідків пропуску строку позовної давності, про що було заявлено під час розгляду справи .
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу представник позивача – адвокат Максименко Е.П. заперечила проти її задоволення і вважала, що судом першої інстанції з достовірністю встановлена та обставина, що позивач не підписував оспорювані договори , а тому рішення суду є законним та обґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Максименка Е.П., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має інвалідність І групи внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов`язків військової служби, потребує постійного стороннього догляду (а.с. 9 -10).
28 вересня 2006 року ОСОБА_1 (позичальник) та Кредитна спілка «Перше кредитне товариство» (кредитором) уклали кредитний договір № СУ-1/0243/06/554, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 3500 грн на строк 12 місяців за умови щомісячної сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 0,164% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п.п. 2.4. договору сплата основних відсотків та частини кредиту здійснюється позичальником 28 числа кожного місяця у розмірах відповідно до Додатку 1 (а.с. 12).
Вказаний договір підписаний сторонами: головою правління Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» А.С. Азаровим та позичальником ОСОБА_1 
Додаток 1 до кредитного договору, підписаний сторонами, містить графік платежів за кредитом (а.с. 13).
Також сторонами підписано договір застави № СУ-1/0243/06/554 від 28 вересня 2006 року відповідно до умов якого ОСОБА_1 , як заставодавець, передав у заставу Кредитній спілці «Перше кредитне товариство» майно відповідно до опису (Додаток 1) (а.с. 15).
На виконання зобов`язань за кредитним договором № СУ-1/0243/06/554 від 28 вересня 2006 року ОСОБА_1 здійснив наступні платежі:
15 листопада 2006 року сплатив 625 грн та 300 грн (прибуткові касові ордери №№4132, 4133),
11 грудня 2006 року сплатив 436 грн (прибутковий касовий ордер №4950),
23 березня 2007 року сплатив 610 грн (прибутковий касовий ордер №2905) (а.с. 50-53).
Вирішуючи спір та задовольняючи позов про визнання кредитного договору та договору застави недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що позивач оспорювані договори не укладав, учасником кредитної спілки не був та заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом.
Проте апеляційний суд не може погодитися з таким висновком місцевого суду.
Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина друга статті 207 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
За положеннями статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Так, виходячи із характеру спірних правовідносин, у цій справі в першу чергу підлягала встановленню обставина чи підписував ОСОБА_1 кредитний договір та договір застави, а без встановлення цих обставин, судове рішення не може вважатися законними та обґрунтованими у розумінні статті 263 ЦПК України.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК України), допустимими (стаття 78 ЦПК України), достовірними (стаття 79 ЦПК України), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК України).
Достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Копії оспорюваних договорів та додатків до них, надані позивачем до суду першої інстанції, містять підписи сторін: з боку кредитора - Кредитної спілки договір підписав Голова правління Азаров ОСОБА_4 .С., з боку позичальника – ОСОБА_1 (зазначені паспортні дані позивача, які збігаються з наявними у матеріалах справи) (а.с. 7-8,12-15).
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що підпис від імені ОСОБА_1 у кредитному договорі № СУ-1/0243/06/554 та договорі застави № СУ-1/0243/06/554 від 28 вересня 2006 року йому не належить. 
Питання про призначення експертизи в ході розгляду справи судом першої інстанції не вирішувалось.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції про задоволення позову та визнання правочинів недійсними є передчасним, ухваленим за відсутності достатніх доказів на підтвердження підстав заявленого позову.
Висновок місцевого суду про те, що ОСОБА_1 не є членом кредитної спілки ґрунтуються виключно на письмових поясненнях позивача за відсутності у справі доказів, на підтвердження зазначених обставин.
На спростування зазначеного твердження відповідач надав до апеляційного суду копію заяви ОСОБА_1 про вступ до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» від 28 вересня 2006 року та Протокол №2086 засідання кредитного комітету Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» від 28 вересня 2006 року про надання кредитів членам кредитної спілки, зокрема і ОСОБА_1 (а.с. 82-83).
Відповідно до частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
З матеріалів справи вбачається 09 квітня 2020 року до місцевого суду надійшли письмові пояснення до позовної заяви ОСОБА_1 , у яких він зазначив, що не є членом кредитної спілки, а тому не міг користуватися послугами відповідача з кредитування (а.с. 59-62). Докази направлення копії цих пояснень відповідачеві він не надав, позовні вимоги зазначеними обставинами не обґрунтовував, доказів на їх підтвердження не надав.
10 квітня 2020 року сторони в судове засідання не з`явились, суд постановив продовжити розгляд справи за відсутності сторін, ухвалив рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (а.с. 64-65). 
Враховуючи, що пояснення, у яких позивач заявив додаткову підставу свого позову, були подані з порушенням вимог частини 3 статті 49 ЦПК України у переддень ухвалення судом оскаржуваного рішення, і відповідач не мав можливості з ними ознайомитися, надати заперечення та докази на спростування заявлених доводів, апеляційний суд приймає до уваги докази на підтвердження факту вступу ОСОБА_1 до кредитної спілки, подані відповідачем до апеляційного суду. 
За встановлених обставин, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленим, порушення місцевим судом норм процесуального права, а тому вважає, що апеляційна скарга Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову за недоведеністю.
Згідно з частинами 7, 13 статті 141 ЦПК України, суд апеляційної ухвалюючи нове рішення по суті спору, вважає за необхідне компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги у розмірі 1261,20 грн.
Керуючись ст. 367,   п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1, п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд
                                                  П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» задовольнити.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 квітня 2020 року скасувати і ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про визнання кредитного договору та договору застави недійсними відмовити.
Компенсувати Кредитній спілці «Перше кредитне товариство» за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі 1261,20 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 24 червня 2020 року.

Головуючий -                                                                 О. І. Собина

Судді:                                                                         С. Г. Хвостик

Т.А.Левченко