Справа № 447/1464/19                                Головуючий у 1 інстанції: Бачун О.І. 
Провадження № 22-ц/811/3954/19                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 1

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Крайник Н. П.
суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.
                при секретарі: Сеньків Х.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Миколаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 до органу державної виконавчої служби - Миколаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Старшого державного виконавця Миколаївського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Марутяка Олега Ігоровича, стягувача ОСОБА_2 на постанову про відкриття виконавчого провадження, -
в с т а н о в и в: 
       05.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, просив визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Миколаївського районного ВДВС ГТУЮ у Львівській області про відкриття виконавчого провадження від 12.06.2019 року з виконання виконавчого листа Миколаївського районного суду Львівської області від 26.12.2005 року №2-710/2005 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в сумі 200 грн. на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви до суду,тобто з 18.04.2005 року.
       Скаргу обґрунтовував тим, що постанова державного виконавця Миколаївського районного ВДВС ГТУЮ у Львівській області про відкриття виконавчого провадження від 12.06.2019 року є неправомірною, оскільки на момент подання  виконавчого листа до виконання закінчився строк пред`явленням його до виконання, тому виконавчий документ є таким, що не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».
       Оскаржуваною ухвалою скаргу ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Визнано неправомірною постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.06.2019 року, що винесена старшим державним виконавцем Миколаївського районного ВДВС ГТУЮ у Львівській області з виконання виконавчого листа Миколаївського районного суду Львівської області від 26.12.2005 року №2-710/2005.
       Ухвалу суду оскаржив орган виконавчої служби – Миколаївський районний відділом ДВС ГТУЮ у Львівській області. 
       Вважає оскаржувану ухвалу суду необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
       В апеляційні скарзі зазначає, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 12.06.2019 року винесена з дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ - виконавчий лист Миколаївського районного суду Львівської області від 26.12.2005 року №2-710/2005 відповідає вимогам, встановленим законом до виконавчого документа, підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження у державного виконавця не було.
       Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити повністю скаржнику ОСОБА_1 у задоволенні його скарги. 
       У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про часта місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності по наявних матеріалах справи.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.
       Ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у цьому Закону, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають  примусовому виконанню.
       Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
       Відповідно до ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, на підставі виконавчого листа, виданого судом у передбачених законом випадках на підставі судового рішення, який повинен відповідати встановленим цим законом вимогам. Виконавчий документ має бути пред`явлений до виконання у встановлений законом строк.
       Вимоги до виконавчого документу встановлено ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», ч.2 якої визначено, що у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним. Аналогічне положення встановлено і у ч.5 ст.431 ЦПК України.
       Відповідно до ст. 447 ЦПК України  сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
       Ч.3 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.
       Встановлено, що державним виконавцем Миколаївського районного ВДВС ГТУЮ у Львівській області 12.06.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59333509 з примусового виконання виконавчого листа Миколаївського районного суду Львівської області від 26.12.2005 року №2-710/2005 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в сумі 200 грн. на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви до суду - з 18.04.2005 року.
       Вказаний виконавчий лист видано 26.12.2005 року на виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області, яке вступило у законну силу 14.07.2005 року.
       На час пред`явлення виконавчого документа до виконання стягувачем ОСОБА_2 та винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження - 12.06.2019 року, одна дитина на яку стягувались аліменти – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнув повноліття.
       Встановлено, що з часу видачі виконавчого листа, тобто з 26.12.2005 року та до 12.06.2019 року стягувач ОСОБА_2 не пред`являла його до примусового виконання через органи ДВС.
       Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист про стягнення аліментів на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міг бути пред`явлений до виконання у період з 18.04.2005 року по 05.08.2013 року; стягувач ОСОБА_2 із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не зверталася, тому такий виконавчий документ відповідно до п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» підлягав поверненню державним виконавцем стягувачу протягом трьох робочих днів з часу пред`явлення його до виконання; дії державного виконавця з приводу виконання виконавчого листа № 2-710/2005 є передчасними.
       Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися з наступних мотивів. 
       Як вбачається зі змісту виконавчого листа №2-710/2005, виданого 26.12.2005 року Миколаївським районним судом Львівської області, за таким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти в розмірі 200 грн. на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 18.04.2005 року і до досягнення дітьми повноліття.
       У виконавчому листі №2-710/2005, виданому 26.12.2005 року Миколаївським районним судом Львівської області зазначено одного боржника і одного стягувача, за виконавчим листом державному виконавцю слід вчиняти одну дію - стягувати аліменти на утримання дітей, а також зазначено строк його виконання - до досягнення дітьми повноліття, що дає підстави для висновку, що пред`явлений стягувачем ОСОБА_2 до виконання виконавчий лист відповідає вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».
       Матеріалами справи також встановлено, що на час пред`явлення виконавчого листа до виконання, один з синів, на утримання якого підлягають стягненню аліменти за виконавчим листом №2-710/2005, не досягнув повноліття, а відтак державний виконавець не мав передбачених законом підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження за таким виконавчим документом.
       З наведених мотивів, ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .
       Відповідно до ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, на підставі виконавчого листа, виданого судом у передбачених законом випадках на підставі судового рішення, який повинен відповідати встановленим цим законом вимогам. Виконавчий документ має бути пред`явлений до виконання у встановлений законом строк.
       Ч.3 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.
       Вимоги до виконавчого документу встановлено ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», ч.2 якої визначено, що у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним. Аналогічне положення встановлено і у ч.5 ст.431 ЦПК України.
       Як вбачається зі змісту виконавчого листа №2-710/2005, виданого 26.12.2005 року Миколаївським районним судом Львівської області, за таким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти в розмірі 200 грн. на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 18.04.2005 року до досягнення дітьми повноліття.
       Тобто, виконавчий документ, який пред`явлений стягувачем ОСОБА_2 до виконання відповідає вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», у такому (виконавчому листі) зазначено одного боржника і одного стягувача, за таким виконавчим листом державному виконавцю слід вчиняти одну дію - стягувати аліменти на утримання дітей, а також зазначено строк його виконання - до досягнення дітьми повноліття.
       Як вбачається з матеріалів справи, на час пред`явлення виконавчого листа до виконання, один з синів, на утримання якого підлягають стягненню аліменти за виконавчим листом №2-710/2005, виданим 26.12.2005 року Миколаївським районним судом Львівської області, не досягнув повноліття, а відтак державний виконавець не мав передбачених законом підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження за таким.
       З наведених мотивів, ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .
Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. 
       Керуючись ч. 5 ст. 268, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
п о с т а н о в и в:
       Апеляційну скаргу Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області задоволити.
       Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2019 року скасувати.
       Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання незаконною постанови державного виконавця Миколаївського районного відділу ДВС Головного ТУЮ у Львівській області від 12.06.2019 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 59333509- відмовити. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції 
       Повний текст постанови складено 27.08.2020 року.

Головуючий:         Крайник Н. П. 

Судді:                Шеремета Н. О.

                                                                               Цяцяк Р. П.