Ухвала 
 
07 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 703/4692/19
 
провадження № 61-11157ск20    
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 16 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки на період навчання, 

встановив:
 
25 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки на період навчання.
Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області                      від 19 березня 2020 року позовні вимоги задоволено. 
Стягнуто із ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1 аліменти на період навчання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 листопада 2019 року і до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення 23-х річного віку
Постановою Черкаського апеляційного суду від 16 червня 2020 року рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області                                          від 19 березня 2020 року змінено, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Зменшено розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів з 1/4 частини на 1/6 частину всіх видів його заробітку. Виключено із мотивувальної та резолютивної частин рішення суду першої інстанції посилання на ч.1 ст. 430 ЦПК України щодо негайного виконання рішення в частині стягнення платежу за один місяць. 
27 липня 2020 року  ОСОБА_1 надіслала засобом поштового зв'язку до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Черкаського апеляційного суду від 16 червня 2020 року, у якій її представник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення і залишити в силі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 березня 2020 року. 
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).
 
Ураховуючи предмет позову та складність зазначеної справи, а також беручи до уваги, що касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, а також ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються у тому числі і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Правила,  запроваджені  законодавцем  щодо  обмеження права  на касаційне оскарження  узгоджуються   із   положеннями   Конституції  України,  відповідно до статті 129  якої  основними  засадами  судочинства  є,  серед  інших,  забезпечення  права  на  апеляційний  перегляд  справи  та  у визначених  законом  випадках  -  на  касаційне оскарження судового рішення.
 
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
 
З урахуванням викладеного, оскільки оскаржувана постанова Черкаського апеляційного суду від 16 червня 2020 року прийнята у малозначній справі, вона не підлягає касаційному оскарженню і у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду України,
 
ухвалив:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду                                    від 16 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки на період навчання відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                В. І. Журавель 
 
                                                                                                             Н. О. Антоненко
 
                                                                                                              М. М. Русинчук