ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/16212/18                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 вересня 2020 року                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:                                                   Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                       Костюк Л.О., Кобаля М.І.

за участю секретаря судового засідання Білоус А.С.
представників позивача: Добровольського А.Л., Плішка Д.В.;
представника відповідача: Пінчука Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплектсервіс-2017» до Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.05.2017 р. № 1302615147 та № 1292615147,

В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплектсервіс-2017» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.05.2018 №1302615147 та №1292615147.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.04.2018 у справі № 826/5021/17, яке залишено в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2018, скасовано наказ від 06.04.2017 № 2487 на підставі якого проведено перевірку  за результатами якої прийнято оскаржувані податкові повідомлення - рішення. Також позивач зазначив про те, що ним не було допущено посадових осіб відповідача до проведення перевірки.
Також, позивач зазначив, що дійсно мав фінансово - господарські взаємовідносини з контрагентами щодо правовідносин з якими проводилась перевірка за результатами якої складено акт від 21.04.2017 № 64/26-15-1407-02-10/38578491.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.12.2019 р. адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплектсервіс-2017» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві  від 15.05.2017 № 1302615147, №1292615147.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити. 
Обґрунтовуючи мотиви апеляційної скарги, апелянт зазначає, що після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.
Оскільки наказ є актом одноразового застосування, він вичерпує свою дію фактом його виконання. За результатами реалізації прав, що випливають із вказаного акту, податковим органом складено акт перевірки та винесено податкові повідомлення-рішення.
Отже, враховуючи, що контролюючим органом фактично реалізована його компетенція на проведення перевірки та оформлення її результатів, апелянт вважає, що оскаржуваний наказ не спростовує висновків акту перевірки від 21.04.2017 р. № 64/26-15-14-07-02-10/38578491.
Під час проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Комплектсервіс-2017» перевірялась реальність господарської операції останнього із контрагентами-постачальниками: ТОВ «Буд-Житло Пром», ТОВ «Греттамонтаж», ТОВ «Діонікс Трейд», ТОВ «Мідленд», ТОВ «Рейндей», ТОВ «Ландінг», ТОВ «Квант Світ», ТОВ «Артдесембер».
Перевіркою встановлено відсутність реальності господарських операцій за вищевказаними господарськими операціями, а тому апелянт вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені у відповідності до вимог чинного законодавства.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що позивач скористався своїм правом та не допустив посадових осіб контролюючого органу до перевірки. Наказ про проведення перевірки від 06.04.2017 р. № 2487 був скасований в судовому порядку. Оскільки є судове рішення про протиправність наказу про проведення перевірки від 06.04.2017 р. № 2487 через відсутність обставин, з якими пп. 11 п. 1 ст. 78 ПК України пов`язує можливість призначення та проведення перевірки, яке набрало законної сили, відповідно оскаржувані податкові повідомлення-рішення не можуть вважатися законними, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання їх протиправними та скасування.
В судовому засіданні представники позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги.
Представник відповідача підтримав свою апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.
У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 06.04.2016 начальником Головного управління ДФС у м. Києві відповідно до вимог пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України на виконання ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 01.11.2016 у справі № 754/12917/16-к, що винесена під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 32016100030000003, внесеного до ЄРДР від 15.01.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України видано наказ «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Комплектсервіс-2017» (код 38578491)», яким  наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Комплектсервіс-2017» (код 38578491) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2014 по 01.10.2016 тривалістю 5 робочих днів з 07.04.2017.
07.04.2018 складено акт про відмову від підпису направлення, в якому зазначено про те, що під час виїзду на податкову адресу ТОВ «Комплектсервіс-2017»з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Комплектсервіс-2017» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2014 згідно наказу від 06.04.2017 №2487 встановлено (зафіксовано) факт відмови від підпису направлень від 07.04.2017 заступником директора Плішко Демидом Володимировичем, який має право підпису згідно довіреності від 01.04.2013.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплектсервіс-2017» на ім`я начальника  Головного управління ДФС у м. Києві направлено повідомлення від 07.04.2017 №13а, в якому ТОВ «Комплектсервіс-2017» повідомляв про те, що 07.04.2017 року головним державним ревізором-інспектором Бондар О.Ю., представником Головного управління ДФС у місті Києві, вручено під підпис представнику ТОВ «Комплектсервіс-2017» Плішко Д.В. ксерокопію (включаючи підпис) наказу № 2487 від 06.04.2017 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Комплектсервіс-2017», однак представником позивача не було допущено державного інспектора-ревізора до проведення перевірки про що йому запропоновано скласти акт про недопуск до перевірки.
Головним державним ревізором-інспектором Бондарем О.Ю. складено Акт про відмову від підпису направлення, який було підписано представником ТОВ «Комплектсервіс-2017». Інших Актів складено не було.
В подальшому, Головним управлінням ДФС у м. Києві відповідно до наказу від 06.04.2017 № 2487 проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплектсервіс-2017» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2014 по 01.10.2016.
За результатами перевірки складено акт від 21.04.2017 № 64/26-15-14-07-02-10/38578491, яким встановлено порушення пунктів 44.1, 44.6 статті 44, статті 134, пунктів 138.1, 138.2, 138.4, 138.5 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 14902272 грн. та порушення пунктів 44.1, 44.6 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.6, п.201.10 статті 201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму сумі 14800087,00 грн.
15.05.2017 на підставі зазначеного акту перевірки винесено податкові повідомлення - рішення, якими збільшено суми грошового зобов`язання:
- № 1302615147 за платежем податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 18 421 316,25 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями на 3 684 263,25 грн.;
-  №1292615147 за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 17 018 951, 25 грн. у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями на 2 116 679,25 грн.
Позивач не погоджуючись з податковими повідомленнями - рішеннями, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягає скасуванню звернувся з відповідним позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що є рішення суду, яке набрало законної сили, яким встановлено протиправність наказу від 06.04.2017 № 2487 через відсутність обставин, з яким пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України пов`язує можливість призначення та проведення перевірки.
Також вказаним рішенням суду встановлено, що позивачем не було допущено посадових осіб відповідача до проведення перевірки на підставі наказу від 06.04.2017 № 2487, що підтверджується листом-повідомленням позивача від 07.04.2017 №13а про відмову платника податків від проведення документальної позапланової виїзної перевірки.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Частиною 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.04.2018 у справі № 826/5021/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплектсервіс-2017» до Головного управління ДФС у м. Києва про визнання протиправним та скасування наказу позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 06.04.2017 № 2487, виданий Головним управлінням ДФС у м. Києві.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2018 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.04.2018 залишено без змін.
Вказаним рішенням суду встановлено наступне: "З огляду на викладене, враховуючи зазначену вище правову позицію Верховного Суду, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку про те, що у межах спірних правовідносин відсутні обставини, з якими положення пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України пов`язують можливість призначення та проведення перевірки, а тому наказ відповідача від 06.04.2017 року № 2487 про проведення виїзної позапланової перевірки позивача суперечить нормам ПК України, а тому є протиправним.
Разом з тим, наведені обставини стали підставою для недопуску працівників відповідача до перевірки, що підтверджується листом-повідомленням  позивача від 07.04.2017 №13а про відмову платника податків від проведення документальної позапланової виїзної перевірки.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 24.12.2010 №21-25а10, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами. 
Тобто, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.
До аналогічних висновків дійшов також Вищий адміністративний суд України в ході розгляду адміністративних справи про скасування наказу та визнання протиправними дій, скасування податкових повідомлень-рішень (ухвали від 26.04.2017 року № К/800/23565/15, 12.04.2016 № К/800/34845/14, 04.10.2016 № К/800/8821/16).
Таким чином, наявні матеріали справи свідчать про не допуск працівників контролюючого органу до проведення позапланової виїзної перевірки товариства.
Отже, враховуючи вищенаведене та встановлені обставини справи, зокрема, не допуск позивачем посадових осіб контролюючого органу до проведення позапланової виїзної перевірки, не надання відповідних документів для проведення перевірки, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 27.09.2017 №2122".
Таким чином є рішення суду, яке набрало законної сили, яким встановлено протиправність наказу від 06.04.2017 №2487 через відсутність обставин, з яким пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України пов`язує можливість призначення та проведення перевірки.
Також вказаним рішенням суду встановлено, що позивачем не було допущено посадових осіб відповідача до проведення перевірки на підставі наказу від 06.04.2017 №2487, що підтверджується листом-повідомленням  позивача від 07.04.2017 №13а про відмову платника податків від проведення документальної позапланової виїзної перевірки.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Пунктом 75.1 та пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України встановлено, що  контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. 
Згідно з п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. 
Пунктом 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України встановлено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження). У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.
Відповідно до п. 86.10 ст. 86 Податкового кодексу України в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника.  
Згідно з п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.
Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення, у зв`язку з допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.
Таким чином, нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17 березня 2018 року у справі N 1570/7146/12 та від 24 жовтня 2018 року у справі №808/1746/15, а також у постановах від 27 квітня 2020 року у справі № 822/2045/17, від 28 травня 2019 року у справі №822/2014/17.
Отже, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
З огляду на зазначене визнання незаконною документальної позапланової невиїзної перевірки, проведеної відповідачем, є безумовною підставою для визнання незаконними і прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень.
Аналогічна правова позиція викладена  в постанові Верховного суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 20.09.2019 у справі № 340/1931/18 (адміністративне провадження №К/9901/19419/19)
З огляду на зазначене, оскільки податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі незаконної перевірки не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 15.05.2018 № 1302615147, №1292615147.
Таким чином, є вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в запереченні на позовну заяву, з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 139 КАС України у разі залишення апеляційної скарги без задоволення, судові витрати не підлягають перерозподілу.
Керуючись ст.ст. 242, 243, 244, 250, 257, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, - 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м.Києві залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                       О.М. Кузьмишина

Судді:                                                                                          Л.О. Костюк

 М.І.Кобаль

Повний текст постанови виготовлено 03.09.2020 р.