КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М         У К Р А Ї Н И
 
02 липня 2020 року                                                                        м. Київ
 
Унікальний номер справи № 372/3677/19
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8183/2020
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     головуючого  -  Левенця Б.Б.
     суддів - Ратнікової В.М., Пікуль А.А.,
     за участю секретаря судового засідання - Добровольської Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 березня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Потабенко Л.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про скасування арешту на майно, -
 
в с т а н о в и в :
 
У жовтні 2019 року позивач звернувся із позовом, уточнивши який зазначив, що йому на праві приватної власності належить автомобіль VOLKSWAGENPassat, 2008 року випуску, чорного кольору, р.н. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . 
Зазначав, що 20 травня 2014 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків у складі третейського судді Ярошовця В.М. у справі № 744/14 було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по кредиту в сумі 332 965,11 грн. На підставі вказаного рішення суду 16 жовтня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва було постановлено ухвалу про видачу виконавчого листа у вказаній справі та такий лист було видано стягувачу. 
Вказував, що 14 серпня 2015 року заступником начальника Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області (далі -Обухівський МР ВДВС ГТУЮ в Київській області) Голубець Н.М. за виконавчим листом № 755/25532/14-ц було відкрито виконавче провадження № 48431219 та цією ж постановою накладено арешт на майно боржника. 11 вересня 2015 року заступником начальника відділу було оголошено в  розшук майно боржника, а саме транспортний засіб VOLKSWAGEN Passat, 2008 року випуску, чорного кольору, р.н. НОМЕР_1 .
Звернув увагу на те, що 26 грудня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та станом на 11 жовтня 2019 року ВП № 48431219 завершено за п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (боржник чи майно не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку). 
17 вересня 2019 року позивач звернувся до Обухівського МР ВДВС ГТУЮ в Київській області із письмовою заявою про зняття з розшуку автомобіля та скасування арешту на все його майно, а 11 жовтня 2019 року йому було надано відповідь про відмову у скасуванні арешту та знятті з розшуку транспортного засобу у зв`язку із тим, що відносно нього виконавчі провадження у відділі відсутні та відсутня необхідність забезпечення виконавчого провадження. Арешт автомобіля та його розшук обмежують його права на розпорядження своїм майном.
За таких обставин, позивач просив зняти арешт та заборону відчуження з майна боржника ОСОБА_1 , що накладений на підставі постанови ВП № 48431219 від 14 серпня 2015 року винесеної заступником начальника відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Голубець Н.М. та зняти розшук транспортного засобу VOLKSWAGEN Passat, 2008 року випуску, чорного кольору, р.н. НОМЕР_1 , оголошеного 11 вересня 2015 року по ВП № 48431219 (т. 1 а.с. 1-5, а.с. 52-53).
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 22 січня 2020 року залучено АТ «Альфа-Банк» в якості правонаступника АТ «Укрсоцбанк» (а.с. 99-100). 
Представником АТ «Альфа-Банк» - адвокатом Мартиненком В.В. було подано заперечення на позовну заяву, на обґрунтування яких зазначив, що на даний час боржник рішення суду Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20 травня 2014 року не виконав та будь-яких дій, спрямованих на його виконання не вчиняє, а навпаки, божником вчиняються дії щодо приховування своїх доходів та майна, що в значній мірі ускладнює виконання рішення суду. Також зазначив, оскільки транспортний засіб боржника, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлений протягом року з дня оголошення розшуку, державним виконавцем 26 грудня 2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві № 48431219 (а.с. 107-109).
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16 березня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Обухівського МР ВДВС ГТУЮ в Київській області, АТ «Альфа-Банк» про скасування арешту на майно відмовлено повністю (а.с. 127-134).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 березня 2020 року та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги. 
На обґрунтування скарги зазначив, що суд не врахував той факт, що після винесення постанови державним виконавцем про повернення виконавчого документа стягувачу, стягувач протягом року повторно не пред`явив виконавчий документ до виконання, тим самим не скориставшись своїм правом наданим йому Законом України «Про виконавче провадження». Також стягувач не скористався правом оскаржити постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу в судовому порядку та не оскаржив дану постанову начальнику відділу ДВС в десятиденний термін. Тобто на момент винесення рішення стягувач (відповідач) не скористався жодним своїм правом, щоб відновити виконавче провадження, а суд в свою чергу, не врахував даних обставин, тим самим порушив права позивача. Також вказував, що судом була неправильно врахована ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, так як строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить не три роки, а один рік (а.с. 142-147).
Представником АТ «Альфа-Банк» - адвокатом Мартиненком В.В. було подано відзив на апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження не є закінченим. Тому державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника. Вважає, що державним виконавцем не допущено порушення норм при поверненні виконавчого документа стягувачеві, а тому просив рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення (а.с. 157-159).
 
У судовому засіданні представник АТ «Альфа-Банк» - адвокат Мартиненко В.В. заперечував проти скарги і просив її відхилити.
Інші особи,які берутьучасть усправі досуду неприбули, прочас тамісце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. ОСОБА_1 подав клопотання в якому підтримав доводи скарги і просив провести розгляд справи за його відсутності (а.с. 180-199)
Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.
 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 20 травня 2014 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків у складі третейського судді Ярошовця В.М. у справі № 744/14 було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по кредиту в сумі 332 965 грн. 11 коп. та третейського збору в сумі 3 729 грн. 65 коп. (а.с. 8-10).
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2014 року у справі № 755/25532/14-ц було видано стягувачу виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20 травня 2014 року (а.с. 11-12).
14 серпня 2015 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Обухівського МРУЮ Голубець Н.М., за виконавчим листом № 755/25532/14-ц було відкрито виконавче провадження № 48431219 та цією ж постановою накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 (а.с. 14).
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ОСОБА_1 є власником автомобіля VOLKSWAGEN Passat, 2008 року випуску, чорного кольору, р.н. НОМЕР_1 (а.с. 6-7).
11 вересня 2015 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Обухівського МРУЮ Голубець Н.М. оголошено розшук майна боржника, а саме: транспортного засобу VOLKSWAGEN Passat, 2008 року випуску, чорного кольору, р.н. НОМЕР_1 (а.с. 15).
26 грудня 2016 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Обухівського МРУЮ Голубець Н.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що майно боржника не розшукано протягом року (а.с. 16).
17 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Обухівського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області із письмовою заявою про зняття арешту належного йому на праві власності автомобіля VOLKSWAGEN Passat, 2008 року випуску, чорного кольору, р.н. НОМЕР_1 в рамках виконавчого провадження ВП № 48431219 (а.с. 17).
Обухівським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Київській області надано відповідь від  10 жовтня 2019 року на його заяву від 17 вересня 2019 року, в якій зазначено про відмову у скасуванні арешту та знятті з розшуку транспортного засобу у зв`язку із тим, що у відділі відсутні виконавчі провадження, в яких стягувачем є ПАТ «Укрсоцбанк», а боржником ОСОБА_1 за виконавчим листом Дніпровського районного суду міста Києва № 755/25532/14-ц від 03 листопада 2014 року і станом на 11 жовтня 2019 року зазначений виконавчий документ повторно на примусове виконання не надходив (а.с. 40).
З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30 липня 2019 року вбачається, що обтяження арешт рухомого майна та заставу не знято (а.с. 18, 19).
 
Остаточно уточнивши позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 посилався на положення ч. 1 ст. 56, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ та просив зняти арешт та заборону відчуження з майна боржника ОСОБА_1 , що накладений на підставі постанови ВП № 48431219 від 14 серпня 2015 року винесеної заступником начальника відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Голубець Н.М. та зняти розшук транспортного засобу VOLKSWAGENPassat, 2008 року випуску, чорного кольору, р.н. НОМЕР_1 , оголошеного 11 вересня 2015 року по ВП № 48431219. ПАТ «Укрсоцбанк» визначити не відповідачем по справі, а зацікавленою особою (а.с. 52-53).
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 22 січня 2020 року залучено АТ «Альфа-Банк» в якості правонаступника АТ «Укрсоцбанк» (а.с. 99-100). 
Колегія суддів перевірила предмет і підстави заявлених позовних вимог і дійшла наступних висновків.
Частиною 1 ст. 59 вищевказаного Закону України «Про виконавче провадження»визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
            У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець (ч. 3 ст. 59 вищевказаного Закону).
Відповідно до частини 4 ст. 59 цього Закону, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;9) підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.
Відповідно до частини 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду  
Судом встановлено, що виконавчі дії щодо виконання вищевказаного виконавчого документа за постановою від 14 серпня 2015 року про відкриття виконавчого провадження і накладення арешту та постановою від 11 вересня 2015 року про оголошення розшуку майна боржника були вчинені відповідно до положень ч.1, п. 5 ч. 3 ст. 11, ч. 1 ст. 40 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" (а.с. 13-15).  
Постанова заступника начальника відділу виконавчої служби від 26 грудня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві обґрунтована посиланням на п. 7 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження".  
Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
Відповідно до положень ст. 60 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження"(в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин) і роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року N 4 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" (зі змінами), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
            За ч. 5 ст. 60 вищеназваного Закону, у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
За змістом останньої норми, під час вирішення такого спору з`ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у зв`язку з чим зазначені вимоги є приватноправовими.
            Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами цивільного судочинства, якщо вони виникають у цивільних правовідносинах.
            Що ж до заперечень проти арешту (опису) майна, які не пов`язані зі спором про право на це майно, а стосуються порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, то їх слід розглядати за правилами розділу VІІ ЦПК України.
            Оскільки за змістом поданої позовної заяви між сторонами у справі немає спору про право власності (користування) на автомобіль марки VOLKSWAGENPassat, 2008 року випуску, чорного кольору, р.н. НОМЕР_1 , оголошеного в розшук 11 вересня 2015 року по ВП № 48431219 і таке право відповідач Обухівський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ в Київській області не оспорював, при цьому, зазначений відповідач по справі не є ні стягувачем, ні боржником, боржник (позивач ОСОБА_1 ) не був і не міг бути притягнутий до участі як відповідач, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав задоволення позову ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту. Не оспорював право власності позивача ОСОБА_1 на вищезазначений автомобіль і заявлений позивачем як зацікавлена особа, проте залучений районним судом в якості відповідача по справі - АТ «Альфа-Банк», який є стягувачем у виконавчому провадженні.
Вищенаведених вимог законодавства і обставин справи суд першої інстанції не врахував і дійшов помилкового висновку про відмову в позові з підстав не надання державному виконавцеві права на зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.   
Оскаржуване рішення районного суду не може бути визнано законним і обґрунтованим, з огляду на положення п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.
            Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.
На підставі ст. 141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню позивачеві понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2305.20 грн., сплата якого за подання позовної заяви до суду першої інстанції підтверджується квитанцією (а.с. 1).
  
Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 березня 2020 року - скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення - 03 липня 2020 року. 

Судді Київського апеляційного суду:                                           Б.Б. Левенець
 
                                                                                                           В.М. Ратнікова
 
                                                                                                           А.А. Пікуль